Справа № 383/1379/25
Номер провадження 2/383/88/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Замші О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Кареліної Д.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Оверченко Л.В.,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - адвоката Рижкової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про усунення від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Оверченко Лілію Володимирівну звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення його від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини, актовий запис про смерть № 141.
28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих під час повномасштабної війни військовослужбовців.
На виконання вказаної постанови, позивачем було подано письмову заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 про виплату одноразової грошової допомоги.
В подальшому позивачу стало відомо, що біологічний батько померлого сина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 також подав заяву про отримання одноразової грошової допомоги.
Позивач вважає, що ОСОБА_2 , хоч і зазначений батьком померлого ОСОБА_3 , однак має бути усунутий від права на отримання вказаної допомоги.
Так, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2000 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано.
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2000 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі чверть заробітку (доходу).
Однак, ОСОБА_2 рішення суду по сплаті аліментів не виконував, аліменти на утримання спільного сина не сплачував, що стало підставою для порушення відносно нього кримінальної справи №1-65/2008 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Відповідно до довідки про отримання допомоги від 19.09.2025 року № 329, позивач отримувала тимчасову державну допомогу на дитину у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів.
Вироком Бобринецького районного суду від 29 травня 2008 року у справі № 1-65/2008 p., ОСОБА_2 визнано винним в вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік.
Позивач вказує, що з 09 листопада 2000 року та по сьогоднішній день ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виконував, хоча, відповідно до ст. 180 СК України, зобов`язаний був утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто з 2000 року спільно з сином не проживав, не був пов`язаний з ним спільним побутом, фактично самоусунувся від його виховання, матеріальної допомоги не надавав, а тому існують всі підстави для усунення відповідача від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін.
Ухвалою суду від 29 січня 2026 року до участі у розгляді справи залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України.
21.11.2025 року від представника відповідача - адвоката Рижкової В.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача, заперечила проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що у деякий період життя відповідач, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі з травня 2007 року, не сплачував аліменти, але завжди підтримував контакт з дитиною. Після розлучення дитина часто приходила в гості до батька, а також бабусі, де відповідно і здійснювалось її утримання. Даний факт підтверджують фотоматеріали, які долучені в додатках до відзиву та на яких зображений ОСОБА_4 з бабусею та теперішньою дружиною відповідача. Якщо поглянути на іншу світлину, де зображений ОСОБА_4 у більш дорослому віці з малою дитиною на руках, то він знову ж перебуває у батька в гостях. 
Попри заперечення матері, дитина завжди контактувала з батьком. Таким чином, позивач не доводить беззаперечними доказами винну поведінку та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем щодо утримання дитини, які б свідчили про його категоричне ухилення від виконання батьківських обов`язків, враховуючи той факт, що дитина завжди приходила в гості до батька та тримала з ним зв`язок.
Доказів того, що до досягнення повноліття ОСОБА_4 , мати зверталася до суду із метою захисту прав дитини у зв`язку з порушенням його прав та інтересів з позовом про позбавлення батьківських прав суду не надано. Розірвання шлюбу між батьками та проживання дитини з матір`ю не є достатньою підставою для позбавлення відповідача прав відносно його сина, з яким він, всупереч позиції матері, підтримував зв`язок в дитячому і дорослому віці. 
Зазначає про те, що відповідач не був позбавлений батьківських прав щодо сина, останній мав правове становище батька ОСОБА_4 на час смерті з усією сукупністю прав, заснованих на спорідненості зі своєю дитиною.
26.11.2025 року до суду від представника позивача - адвоката Оверченко Л.В. надійшла відповідь на відзив, в якому вказала, що позивач категорично заперечує факт спілкування відповідача з дитиною та забезпечення його всім необхідним самостійно. Так, дійсно син ОСОБА_4 іноді приходив в гості до батька, але був випадок навіть коли відповідач наставив на нього рушницю з невідомих причин і той був вимушений піти. Щодо фотокарток з річки Сугоклея, то це була випадкова зустріч на святкуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 тоді був зі своєю бабусею, матір`ю позивача, і вони зустріли іншу бабусю, матір відповідача, та його дружину і разом сфотографувалися. ОСОБА_4 завжди тягнувся до батька, але останній не бажав з ним спілкуватися, тим більше його утримувати та забезпечувати всім необхідним. 
Посилається на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в якому статтю 16-4 доповнено пунктом 2 наступного змісту: «Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили».
Зазначає, що докази та відомості наявні в матеріалах справи як кожен окремо, так і в сукупності вказують на нехтування батьківськими обов`язками відповідачем щодо утримання дитини та наявність факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сплати аліментів відносно загиблого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що починаючи з листопада 2000 року та по день смерті сина, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , його утримуванням та вихованням вона займалася одноособово. ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки відносно сина не виконував, спільно з сином не проживав, не був пов`язаний з ним спільним побутом, матеріальної допомоги не надавав.
Представник позивача - адвокат Оверченко Л.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просила їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивачка забороняла йому спілкування з дитиною, однак ОСОБА_4 таємно приходив до нього додому сам. Він давав йому кошти. Не заперечив, що не сплачував певний час аліментів за рішенням суду, однак стверджує, що давав гроші особисто сину, коли той приходив. Вважає, що належним чином виконував батьківські обов`язки і має право на виплату допомоги після смерті сина.
Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду надійшли пояснення, в яких вказано, що доводи заявниці не викликають заперечень тому просив оцінити надані до суду докази з точки зору належності, достатності, допустимості та прийняти відповідне рішення, просив розглянути справу за своє відсутності.
Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України до суду надійшли пояснення, в яких вказав, що за відсутності рішення суду, яким встановлено факт ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання загиблого військовослужбовця, правові підстави для усунення його від права на отримання одноразової грошової допомоги відсутні. Чинне законодавство передбачає можливість непризначення або відмови у виплаті одноразової грошової допомоги батькові загиблого військовослужбовця виключно у випадках, прямо визначених статтею 16-4 Закону № 2011-XII, інші підстави для усунення від права на отримання такої допомоги законом не встановлені. Просив розглянути справу за своє відсутності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана обставина підтверджена копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.08.1999 року, актовий запис №57 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.10.2008 року ОСОБА_6 , актовий запис №81, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».
Між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб 23.11.2000 року, актовий запис №92, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2000 року. 
21.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видане сповіщення сім`ї №1614 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконуючи бойове завдання, отримав порання внаслідок підриву на НВП. 13.07.2025 року потрапив станом евакуації до медичного закладу військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в лікарні.
19.07.2025 року Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зареєстровано смерть ОСОБА_3 , про що складений актовий запис №141, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 виданого 29.07.2025 року. 
За змістом ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачена одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті) ( ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.
Частиною 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
Заперечуючи право відповідача на отримання одноразової допомоги, позивач доводила факт його ухиляння від виконання батьківського обов`язку утримання сина за життя.
Зокрема надала письмові докази:
Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2000 року, згідно якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі чверть заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 09.11.2000 року до повноліття сина.
За змістом листа Бобринецького відділу Державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області №1038 від 08.09.2025 року на виконанні у Бобринецькому відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі починаючи з 2000 року перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа 32-926, виданого 09.11.2000 року Бобринецьким районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . 28.12.2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу, так як термін стягнення аліментів закінчився, боржником аліменти не сплачувалися, та у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для виконання даного рішення. 
Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Кропивницької районної військової адміністрації від 19.09.2025 року №329, ОСОБА_1 отримувала тимчасову державну допомогу дитині, батько якої ухиляється від сплати аліментів з 01.03.2006 року по 28.02.2007 року та з 01.07.2010 року по 31.12.2015 року на ОСОБА_3 .
За змістом довідок, виданих відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції: від 05.09.2006 року №95, від 11.03.2006 року №117, від 28.07.2010 року №301, від 01.07.2011 року №274, від 13.01.2011 року №46, від 06.01.2012 року №12, від 04.07.2012 року №325, 02.01.2013 року №03, від 02.07.2013 року №266, від 15.01.2014 року №30, від 01.07.2014 року №357, від 05.01.2015 року №04, від 03.07.2015 року №234, ОСОБА_8 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в період, з вересня 2005 по лютий 2006, з 01.03.2006 по 01.09.2006, з 01.01.2010 по 01.07.2010, з 01.01.2011 по 30.06.2011, з 01.07.2011 по 01.01.2011,01.07.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 30.06.2012, з 01.06.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 30.06.2013, з 01.07.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 30.06.2015.
Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2008 року у справі №1-65/2008 p. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Судом у вироку встановлені такі обставини: " ОСОБА_2 з 2007 року і по теперішній час умисно, злісно ухиляється від сплати аліментів. ОСОБА_2 являється суб`єктом підприємницької діяльності, про що свідчить офіційна відповідь №10/29-016 від 06.05.2008 року Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції м.Бобринець. Також ОСОБА_2 надав документи, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_8 від 31.07.2006 року, довідка про взяття на облік платника податків №563 від 09.08.2006 р., які видані на його ім`я, а також довідка на ім`я ОСОБА_2 про те, що він знаходиться на обліку та займає посаду підприємця і має власний дохід. ОСОБА_2 неодноразово попереджався ВДВС Бобринецького районного управління юстиції про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та належних висновків не зробив і кошти на утримання сина ОСОБА_4 не сплачував. Таким чином, внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість по виконавчому листу № 2-926 від 09.11.2000 року становить за 2007 рік …. 1662,28 грн., за 2008 рік …. 795,60 грн., а загальна заборгованість складає 1975,88 грн." 
Окрім того, в судовому засіданні надали показання свідки позивача.
ОСОБА_9 зазначила, що позивачка є її тіткою, а загиблий ОСОБА_10 був двоюрідним братом. Вони тривалий час проживали разом і дитинство ОСОБА_4 проходило на її очах. У неї був тісний зв`язок з сім`єю тітки, тому вона обізнана з труднощами, які проживала тітка з дитиною, які були обумовлені відсутністю достатніх коштів, в тому числі на лікування ОСОБА_4 . Їй достеменно відомо, що відповідач не займався піклуванням та утриманням ОСОБА_4 , не був присутній у його житті, на святах, днях народження. Відомо, що аліменти у добровільному поряду не сплачував. 
Свідок ОСОБА_11 вказав, що позивач - це тітка його дружини. З ОСОБА_12 був знайомий з 2004 року, підтримував міцні дружні стосунки. ОСОБА_4 практично не говорив про батька, відчував, що має негативне ставлення до нього. Говорив, що не мав з батьком нормальних стосунків. 
ОСОБА_13 пояснила, що позивачка доводиться їй сестрою. Вони мають тісні родинні стосунки. Їй відомо про сімейне життя сестри. З народження дитини сестра не проживала з ОСОБА_14 , пізніше розлучилися. Аліменти відповідач не сплачував і участі у житті дитини не приймав. ОСОБА_4 спілкувався з бабусею - матір`ю відповідача, ходив до неї у гості. 
ОСОБА_15 зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_13 - сестри позивачки. Родину позивачки знає з 2003 року, вони підтримують дуже тісні та дружні родинні стосунки. Жодного разу не бачив батька ОСОБА_4 та його спілкування з дитиною. З розмови з ОСОБА_16 дізнався, хто є батьком ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_4 говорив, що з батьком не спілкується.
На спростування доводів позивача, відповідач посилався на показання свідків.
ОСОБА_17 пояснив, що є знайомим відповідача. Проживав з ним поряд. Знає його сина ОСОБА_4 , який дитиною часто приходив до батька майже щодня і мав з ним добрі стосунки. Він бачив, як відповідач давав сину гроші.
Свідок ОСОБА_18 пояснила, що з 2010 року по 2015 рік проживала по сусідству з відповідачем. ОСОБА_4 дружив з її донькою, тому часто приходив до батька. З батьком були дружні стосунки. Бачила, як вони у дворі щось майстрували. Батько піклувався про сина.
Свідок ОСОБА_19 вказав, що він товаришує з відповідачем часто був у нього дома. Знає його сина, який часто приходив додому до ОСОБА_2 , у присутності свідка ОСОБА_2 давав синові кошти.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що знайомий з ОСОБА_2 . Часто бачив на ринку в м.Бобринець, що до ОСОБА_21 , який торгував рибою, приходив його син. Вони спілкувалися. ОСОБА_21 давав кошти сину.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надаючи оцінку правовідносинам, які слалися між сторонами на норми закону, що регулюють вказані правовідносини, суд відзначає наступне.
Як зазначалося судом раніше, батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають ( ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Частиною 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.03.2019 року справа №331/6927/16-ц сформовано правову позицію, за якою вказано:
"45. Згідно з приписами СК України правовий статус батьків включає сукупність прав і обов`язків, заснованих на факті споріднення з дитиною, а не спільного проживання з нею, як хибно вважає позивачка. Належне здійснення особою батьківських обов`язків як передумова наявності батьківських прав презюмується, доки протилежне не буде встановлено у визначеному законом порядку. Такий підхід є однією з необхідних у демократичному суспільстві юридичних гарантій захисту особистих немайнових прав людини як від свавільного втручання держави, так і від зловживань з боку третіх осіб.
46. Юридичним наслідком ухилення батька чи матері від їхніх обов`язків з виховання дитини є покладення на них згідно з частиною четвертою статті155 СК України передбаченої законом відповідальності аж до позбавлення батьківських прав на підставі пункту2 частини першої статті164 СК України. Проте факт такого ухилення має бути доведеним у межах визначеної законом судової процедури, регламентованої статтями 164 і 165 СКУкраїни та відповідними приписами ЦПК України.
47. Лише позбавлення особою батьківських прав згідно з частиною першою статті166 СК України має наслідком втрату цією особою всіх прав, заснованих на спорідненості з дитиною (аналогічний наслідок передбачав також чинний до 1січня 2004 року припис частини першої статті 74 Кодексу про шлюб та сім`ю України).
48. Отже, за наявності визначених в СК України (чи у Кодексі про шлюб та сім`ю України) підстав, позивачка могла вжити заходи для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. В іншому разі вона не може претендувати на те, щоби право на отримання одноразової грошової допомоги на випадок загибелі військовослужбовця, як і права на пільги, передбачені статтею15 Закону №3551-XII, належали лише їй як матері ОСОБА_7 , оскільки такі права належать обом батьками з огляду на їх правовий статус, заснований на спорідненості з дитиною.
49. За відсутності рішення суду про позбавлення особи батьківських прав матір і батько згідно зі статтею 141 СК України мають рівні права й обов`язки щодо дитини, незалежно від перебування чи не перебування батьків у шлюбі та їх спільного чи окремого проживання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті141 СКУкраїни у редакції, чинній до 6лютого 2018 року; близькі за змістом приписи були передбачені у статті59 Кодексу про шлюб та сім`ю України)."
Судом також зазначено, що перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, є вичерпним.
Разом тим, наголошено що аналіз та застосування законодавства у справі, яка розглядалася ОСОБА_22 , вчинено у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. 
З огляду на це, слід звернути увагу на те, що статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у якій визначені підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, доповнено пунктом 2 згідно із Законом № 3515-IX від 09.12.2023, а саме: " У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя."
Таким чином, у чинній на час виникнення правовідносин редакції Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підставою відмови чи призупинення виплати одноразової грошової допомоги є рішення суду, яким встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої особи за її життя.
Такий факт на думку суду може бути встановлений судом при розгляді спору щодо права на виплату грошової допомоги та не може бути пов`язаний виключно з вирішенням спору та в межах позовних вимог про позбавлення особи батьківських прав.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На переконання суду позивач довела належними, допустимими та достатніми доказами факт ухиляння відповідача від утримання дитини.
Так, до повноліття ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6 факт ухилення відповідача від сплати аліментів, присуджених рішенням суду, підтверджений письмовими доказами, які зазначені судом. Зокрема, несплата аліментів мала місце у період з 2005 року по 2006 рік, з 2007 по 2008 рік, з 2010 року по 2015 рік, що в сукупності складає 10 років. 
Вказані факти не спростовані ні поясненнями відповідача, ні показаннями свідків, заявлених відповідачем, ні іншими належними доказами.
Враховуючи викладені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у зв`язку із доведенням факту ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання загиблого сина - військовослужбовця ОСОБА_3 , права позивача ОСОБА_1 , яка самостійно займалась вихованням та утриманням сина, мають бути захищенні шляхом задоволення її позовної вимоги про усунення відповідача від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.. 2,12,13,76-81,258,259,264,265,268,293,315,319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_2 як батька військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , від права на отримання і виплату одноразової грошової допомоги родинам загиблих військовослужбовців у період воєнного стану під час виконання ними обов`язків військової служби.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 .
Міністерство оборони України, адреса місця знаходження: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ЄДРПОУ 00034022.

Повне судове рішення складено 06.05.2026 року.

Суддя Олена ЗАМША