Справа № 583/2156/26
2/583/1237/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
25.04.2026 представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з даним позовом до відповідача і просив стягнути заборгованість у загальному розмірі 128 750,00 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, 12.05.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і Телухою В.В. укладено договір № 399194-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 (який позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 399194-КС-001 позичальником було проведено часткову оплату на загальну суму 40 750 грн. Вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання, встановлені Договором, у зв`язку з чим станом на 07.04.2026 заборгованість становить 128 750 грн, з яких: 50 000 грн тіло кредиту; 63 000 грн проценти; 15000 грн заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України; 750 грн прострочених платежів за комісією. Тому просив стягнути з відповідача 128 750 грн заборгованості за кредитом та судові витрати у розмірі 2662,40 грн.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 04.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, задоволено клопотання про витребування інформації від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 
21.05.2026 до суду від представника відповідача – адвоката Скользнєвої В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти позовних вимог, вказавши про те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та з 16.03.2015 проходить військову службу в лавах ЗСУ, що посвідчується військовим квитком серії НОМЕР_2 , в якому зазначаються відмітки про проходження відповідачем військової служби з 2015 року, довідкою форми 5 від 01.02.2026, відповідно до якої відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , посвідчення учасника бойових дій. Покликаючись на норми п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначила, що ОСОБА_1 з моменту укладення кредитного договору від 12.05.2025 не повинні були нараховуватися проценти за користування кредитом та проценти за ст. 625 ЦК України за цей період, як це передбачено п. 18 розподілу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Також зазначила, що умови споживчого кредиту щодо встановлення комісій є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Крім того вказала, що фактично відповідачем було сплачено на рахунок позивача 40750 грн, при цьому кредитор здійснив розподіл вказаних коштів наступним чином: 21500 грн – у рахунок сплати процентів, 9250 грн у рахунок сплати комісії, 10000 грн у рахунок сплати процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. 
Однак, не погоджуючись з таким розподілом коштів, сплачених ОСОБА_1 , вважає, що грошові кошти в сумі 40750 грн повинні бути зараховані в тіло кредиту, а тому, виходячи з розрахунку представника відповідача, фактичний залишок заборгованості за тілом кредиту становить 9250 грн, які підлягають стягненню. Також просила стягнути витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн ( а.с. 72-75).
22.05.2026 представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому заперечував проти поданих у відзиві аргументів, посилаючись на норми законодавства та судову практику, вказував, що не надано доказів того, що відповідач на час укладення договору проходив військову службу, а не був демобілізованим. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню повна сума заборгованості за кредитним договором. Також просив відмовити або зменшити суму на правову допомогу, яку заявив відповідач (а.с. 88-112).
Ураховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.
Установлено, що 12.05.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 399194-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Договору загальний розмір кредиту складає 50 000,00 грн; строк кредиту 24 тижні; процентна ставка становить в день 1,00%, фіксована; комісія за надання кредиту становить 10 000 грн; термін дії Договору до 27.10.2025; орієнтовна реальна річна процентна ставка 6918, 26 % ( а.с. 31-50).
Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, що наявна в матеріалах справи, 12.05.2025 позивачем на карту № НОМЕР_4 перераховано кошти в сумі 50 000,00 грн за кредитним договором №№ 399194-КС-001 (а.с. 52). Це також підтверджується довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», про зарахування 12.05.2025 о 12:08:03 на карту ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 50 000 грн ( а.с. 62-70).
Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконали, надавши грошові кошти в кредит ОСОБА_1 , про що ні він, ні його представник не заперечували.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
При вирішенні справи, суд приймає до уваги те, що відповідач є військовослужбовцем і це підтверджується наданими суду доказами, а саме: військовим квитком серії НОМЕР_2 , в якому зазначаються відмітки про проходження відповідачем військової служби з 2015 року, довідкою форми 5 від 01.02.2026, відповідно до якої відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_5 від 09.04.2016 ( а.с. 81-85). 
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з пунктом 19 частини першої статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на момент отримання позивачем статусу учасника бойових дій) учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 760/15915/16 (провадження № 61-17233 св 18) зроблено висновок, що «згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. 
Суд враховує наявні у справі докази, що підтверджують факт участі відповідача у антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій, а тому заперечення позивача викладені у відповіді на відзив є необґрунтованими та суд не приймає їх до уваги.
Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04 вересня 2019 року у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18).
Таким чином, суд вважає, що нараховані відповідачу відсотки за кредитом в сумі 63000 грн не підлягають стягненню.
Крім того, суд погоджується з позицією представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Таким чином, нараховані проценти відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 15 000 грн не підлягають стягненню.
Проте, суд погоджується з доводами позивача щодо комісії і не може прийняти доводи представника відповідача щодо того, що умови споживчого кредиту про встановлення комісії є нікчемними і не потребують визнання недійсними, оскільки сторонами договору погоджена комісія за надання кредиту, яка складає 10 000 грн одноразово, в той час коли Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21) .
При цьому, твердження представника відповідача про нікчемність пункту договору, яким передбачена комісія в розмірі 10000 грн, суд відхиляє, а покликання на правову позицію Верховного суду від 09.12.2019 в справі №524/5152/15 є недоречним, з вищевикладених підстав.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що комісія в розмірі 10000 грн за видачу кредиту, яка узгоджена сторонами у кредитному договорі, а саме п.2.5, підлягає стягненню. Позивач у позові просив стягнути комісію в розмірі 750 грн, яка підлягає до стягнення. 
Суд враховує, що відповідачем сплачено 01.06.2025 року кошти в розмірі 16250, з яких зараховано у погашення відсотків 7500 грн, у погашення комісії 2750 грн, нараховані відсотки за ст.625 ЦК України 6000 грн; 11.06.2025 року сплачено 12250 грн, з яких 7000 у погашення відсотків, 3250 грн – у погашення комісії, 2000 грн у погашення відсотків за ст.625 ЦК України; 25.06.2025 року сплачено 12250 грн, з яких позивач зарахував 7000 грн у рахунок погашення відсотків, 3250 грн у рахунок погашення комісії, 2000 грн – у рахунок погашення за ст.625 ЦК України. Всього сплачено відповідачем 40750 грн.
Суд наводить наступний розрахунок. Із сплачених відповідачем коштів 40750 грн віднімаємо кошти зараховані у погашення комісії в сумі 9250 грн, а залишок із цих коштів 31500 грн, суд відносить у погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, 50000 грн – 31500 грн = 18500 грн, саме ця заборгованість підлягає до стягнення у рахунок погашення заборгованості за тілом кредити. 
Таким чином, з відповідача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 18500 грн та заборгованість за комісією 750 грн, а всього стягнути 19250 грн, відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю.
Висновок суду.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 15 % (19250 грн/128750 грн х 100 %).
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2662,40 х 15 %= 399,36 грн.
Представником відповідача було заявлено витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн та надано докази надання правової допомоги : ордер, договір про надання правової допомоги від 12.05.2026, акт здачі – прийняття наданих послуг.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи обставини справи, надані стороною відповідача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною відповідача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 6000 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА » задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19250 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 399,36 грн, а всього стягнути 19649,36 грн., відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 22.06.2026 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Охтирського
міськрайонного суду Т.О. Ярошенко