Справа № 694/3234/25 
Провадження №1-кп/694/47/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року       м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi кримінальне провадження №12025250360001064 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетрівка Білопільського району Сумської області, громадянина України, розлученого, із середньою спеціальною освітою, на момент вчинення правопорушення військовослужбовця за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства постановами Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.11.2024 року у справі № 694/2886/24, від 23.05.2025 року у справі № 694/1151/25 та від 07.08.2025 року у справі № 694/2067/25, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство, що проявляється у словесних образах нецензурними словами до потерпілої ОСОБА_5 , з якою проживає в одному будинку, що призвело до істотних психологічних (моральних) страждань у вигляді змін в емоційному стані, в індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та порушують її якість життя. 
Так, 14 жовтня 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав останню нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. 
Відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.11.2024 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12 квітня 2025 року о 17 год. 30 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 дії психологічного характеру, а саме ображав останню нецензурною лайкою, що завдало шкоди її психічному здоров`ю. 
Відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.05.2025 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 06 липня 2025 року о 19 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство

відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображав останню нецензурною лайкою та погрожував, чим була завдана шкода її психологічному здоров`ю. 
Відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.08.2025 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Однак, 24 серпня 2025 року ОСОБА_3 , не зупиняючись на вчиненому, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності, перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою в бік матері ОСОБА_5 та погрожував фізичною розправою. 
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 600 від 25.09.2025 до скоєння відносно ОСОБА_5 протиправних дій у неї не відмічалося проявів психічних розладів. На період скоєння відносно неї протиправних дій ОСОБА_5 будь-якими психічними розладами не страждала та могла правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, утримувати їх в пам?яті та в наступному довільно відтворювати під час проведення з нею слідчих дій та в судовому засіданні. На даний час у ОСОБА_5 виявлено ознаки помірно виражених розладів адаптації з тривожно-депресивною, дизсомнічною симптоматикою. Час виникнення вказаних розладів, фабула хворобливих переживань, коливання інтенсивності психопатологічної симптоматики, в залежності від особливостей взаємодії з ОСОБА_6 , дозволяють стверджувати, що вказані розлади адаптації знаходяться у причинному зв?язку зі скоєними проти потерпілої протиправними діями. Внаслідок систематичного домашнього насильства з боку сина ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазнала істотних психологічних (моральних) страждань у вигляді змін в емоційного стані, в індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та порушують якість її життя.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся. Дав показання про те, що він неодноразово ображав свою матір ОСОБА_5 нецензурною лайкою та погрожував їй, але при цьому ніколи не бив її. Конфліктні ситуації між ними виникали з приводу допомоги по господарству, оскільки він проживає разом з матір`ю та двома сестрами. Він тричі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, але в суд не з`являвся, оскільки на той час проходив військову службу. Свою поведінку пояснює тим, що внаслідок проходження військової служби він став нервовим, не може стримувати свою агресію. Усвідомлює протиправність такої поведінки по відношенню до матері, але йому важко контролювати свої емоції. 
Потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_3 після того як вип`є алкоголь починає її ображати нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. Це було неодноразово та вона викликала поліцію. Працівники поліції кожного разу складали протокол відносно її сина та в подальшому його притягували до адміністративної відповідальності, однак він продовжував її ображати. Внаслідок протиправної поведінки сина у неї погіршилось психічне здоров`я, а саме розвився тривожно-депресивний синдром, вона перебуває у постійному стресі, погано спить вночі та часто плаче. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. 
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та висловив жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який проходив військову службу за мобілізацією, однак 08.11.2023 року йому пред`явлене обвинувачення за ч.5 ст. 407 КК України,  на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак з 2018 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Алкогольна залежність», раніше не судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України, за якою він обвинувачується, у виді апробаційного нагляду, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженою, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.
Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер, оскільки домашнє насильства починається з «незначних дрібниць», а потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти.
У свою чергу, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до

виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").
Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.
Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_3 строком на три місяці, є доречним та необхідним.
Цивільний позов не заявлявся. 
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, 
ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.
Покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
На підставі п. 5 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні. 
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя   ОСОБА_1