ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.02.2026	Справа № 910/13089/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.
за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 
про скасування оперативної - господарської санкції та стягнення 817 245, 12 грн

Представники учасників справи:
Від позивача: Мотлях О.О.;
Від відповідача: Колток О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач) про: 
- скасування оперативно - господарської санкції, яка застосована ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" згідно з повідомленнями № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 та №ТОВВИХ-25-1950 від 05.02.2025 на підставі п.9.12.1 Договору № 4600009426 від 27.05.2024; 
- стягнення 817 245, 12 грн, з яких: 663 745, 56 грн основний борг, 22 394, 95 грн пеня, 23 904, 51 грн 3 % річних та 107 200, 10 грн інфляційні втрати.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору № 4600009426 про закупівлю послуг від 27.05.2024 в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.
Крім того, позивач просить суд скасувати оперативно - господарську санкцію, шляхом утримання сум нарахованих штрафних санкцій у розмірі 663 745, 56 грн згідно з повідомленнями № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 та №ТОВВИХ-25-1950 від 05.02.2025, враховуючи, що на момент її складення та застосування останнім були надані послуги за Договором 4600009426 про закупівлю послуг від 27.05.2024, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи № 910/13089/25 у порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (15 днів з моменту вручення ухвали про відкриття провадження у справі), позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив (протягом 5 днів з дня отримання відзиву), підготовче засідання призначено на 01.12.2025.
14.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог та зазначив, що в порушення умов п. 4.3. Договору Виконавець неналежно виконав свої зобов`язання щодо надання Послуг у визначені Договором терміни, а саме порушив граничні дати надання Послуг по окремих об`єктах Бібрського ПМ Західного ЛВУМГ (найменування МГ Івацевичі-Долина-II), які визначені Додатком А до Додатку 1 до Договору, таким чином, за доводами відповідача, ним правомірно застосовано до позивача оперативно - господарські санкції та утримано штрафні санкції на загальну суму 663 745, 56 грн, заподіяних неналежним виконанням Договору Виконавцем, із сум, які підлягають виплаті Виконавцю.
Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат та просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.
18.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив, в якому позивач просить суд продовжити строк для подачі відповіді на відзив до 27.11.2025 року (включно).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 задоволено клопотання представника позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив. Продовжено позивачу процесуальний строк для надання відповіді на відзив до 27.11.2025.
27.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач заперечив щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що сторони за взаємною згодою погодили та встановили граничний термін надання усіх Послуг по Договору до 30.05.2025, що свідчить про безпідставність застосування відповідачем умов п.9.2. Договору і необґрунтованість здійсненого нарахування пені, і як наслідок безпідставного застосування оперативно - господарської санкції, враховуючи відсутність будь-якого прострочення з боку Позивача (АТ «Укртрансгаз»). 
За доводами позивача, твердження відповідача про неналежне виконання зобов`язань Позивачем щодо надання Послуг у визначені терміни є безпідставними, оскільки АТ «Укртрансгаз» не допущено порушення граничного терміну визначеного за взаємною згодою сторін у Додатку А до Додатку 1 та у п. 4.3Договору (враховуючи, що Послуги по позиції № 5 фактично надано 23.10.2024 та по позиції № 6 - 25.10.2024), а тому відсутні правові підстави для застосування п. 9.2 Договору, оскільки граничний термін надання Послуг за Договором встановлено до 30.05.2025, то нарахування ТОВ «ОГТСУ» пені відповідно до п.п. 9.2.1. п. 9.2 Договору за нібито порушення АТ «Укртрансгаз» строків надання Послуг є безпідставним, оскільки, граничний строк надання Послуг за Договором на момент нарахування штрафних санкцій (пені), за доводами позивача, не настав.
Як зазначає позивач, станом на дату прийняття відповідачем рішень про застосування оперативно - господарських санкцій зобов`язання АТ «Укртрансгаз» згідно Договору № 4600009426 від 27.05.2024 по відповідних Об`єктах згідно Актів здачі-приймання наданих послуг № 11-9426-УДД від 07.11.2024, № 12-9426-УДД від 11.11.2024 є припиненими виконанням, а саме проведеним належним чином, а тому просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги
Представник відповідача у підготовчому засіданні 01.12.2025 заявляв усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву.
Судом у підготовчому засіданні 01.12.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про задоволення усного клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання для подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву. Підготовче засідання відкладено на 17.12.2025.
02.12.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що відповідачем правомірно застосовано до позивача оперативно-господарські санкції та утримано штрафні санкції на загальну суму 663 745,56 грн, заподіяних неналежним виконанням Договору Виконавцем, із сум, які підлягають виплаті Виконавцю, а тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи № 910/13089/25 по суті на 14.01.2026 року.
Представник позивача у судовому засіданні 14.01.2026 підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 14.01.2026 заперечив проти заявлених позовних вимог.
Судом у судовому засіданні 14.01.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви по розгляду справи по суті на 09.02.2026.
28.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення.
09.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення.
Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2026 підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 09.02.2026 заперечив проти заявлених позовних вимог.
Судом у судовому засіданні 09.02.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви по розгляду справи по суті на 18.02.2026.
Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 29.09.2025.
У судовому засіданні 18.02.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Замовник) та Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - Виконавець) укладено Договір № 4600009426 про закупівлю послуг (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати Послуги з технічного огляду та випробовувань (Технічне діагностування надземних переходів газопроводів) (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується оплатити такі Послуги.
Технічні вимоги до надання Послуг, включаючи якісні та кількісні характеристики, а також перелік надземних переходів газопроводів, щодо яких надаються Послуги, (далі Об`єкт (и)) наведені в Додатку 1 до цього Договору.
Результатом надання Послуг за цим Договором є технічні звіти, вимоги до яких та порядок надання яких визначено у Додатку 1 до цього Договору (далі - Технічні звіти/Технічний звіт). 
Майнові права інтелектуальної власності у повному обсязі на Технічний звіт Замовник набуває в момент отримання Технічного звіту (п.п. 1.2 - 1.4 Договору).
Вартість Послуг, що є ціною Договору, становить 8 580 000,00 грн (Вісім мільйонів п`ятсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп) з ПДВ, в тому числі ПДВ (20%) - 1 430 000,00 грн (Один мільйон чотириста тридцять тисяч гривень 00 коп). 
Відповідно до п. 3.1 Договору оплата Послуг за цим Договором проводиться за фактом надання Послуг на підставі підписаних уповноваженими представниками Сторін актів наданих послуг. 
Оплата наданих Послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця не раніше 30 (тридцяти) календарних днів та не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками Сторін акту наданих послуг (п. 3.2 Договору).
Згідно з п. 4.1 Договору місце надання Послуг визначено у Додатку 1 до Договору. 
Загальний строк надання Послуг - до 30.05.2025 (в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору про закупівлю послуг від 27.05.2024 № 4600009426 від 17.01.2025).
Пунктом 4.3. Договору встановлено, що виконавець зобов`язаний надати Послуги щодо кожного Об`єкта не пізніше граничного строку надання Послуг, визначеного у Додатку А до Додатку 1 до Договору. У разі якщо Договір укладено пізніше ніж за 60 (шістдесяти) календарних днів до граничної дати надання Послуг, визначеної у Додатку А до Додатку 1 до Договору, Виконавець зобов`язаний надати Послуги по відповідному Об`єкту протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати укладання Договору.
Відповідно до п. 5.1 Договору факт надання Послуг Виконавцем підтверджується підписаними Сторонами актами наданих послуг (далі - Акт (и)). Датою надання Послуг щодо кожного Об`єкта вважається дата підписаного Сторонами Акту, що підтверджує надання Послуг щодо такого Об`єкта. 
Передумовою підписання Замовником Актів є приймання Замовником Технічних звітів. Порядок контролю, перевірки та приймання Послуг, у тому числі Технічних звітів наведено в розділі 10 Додатку 1 до Договору. 
За результатами надання Послуг за місяць, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, Виконавець зобов`язаний оформити та надати Замовнику підписаний зі своєї сторони Акт (за формою, що визначена у Додатку 3 до Договору), а Замовник зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання підписаного Виконавцем Акту надати Виконавцю підписаний зі своєї сторони Акт або у вказаний строк надати Виконавцю мотивовану відмову від прийняття Послуг. 
У разі надання Замовником мотивованої відмови від прийняття Послуг Виконавець зобов`язаний безоплатно усунути відповідні недоліки не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання Замовником мотивованої відмови від прийняття Послуг. Якщо Виконавець не усунув недоліки у строк, визначений у цьому пункті Договору, Замовник має право відмовитися від прийняття наданих Послуг та вимагати відшкодування збитків. У такому разі Замовник має право усунути недоліки власними силами або із залученням третіх осіб, а Виконавець зобов`язаний повністю компенсувати Замовнику витрати на усунення недоліків у строк, що визначений у відповідній письмовій вимозі Замовника (п.п. 5.2.- 5.3 Договору).
Пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати належно надані Послуги.
За умовами п. 9.1 Договору визначено, що за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором. 
Пунктом 9.2.1 Договору встановлено, що у випадку несвоєчасного надання Послуг до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, а при порушенні строку надання Послуг більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Послуг. 
Пунктом 9.12. Договору визначено, що зобов`язання Виконавця, встановлені цим Договором, забезпечується оперативно - господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно: 
Згідно п.9.12.1. Договору Замовник має право утримати суму нарахованих штрафних санкцій, що нараховуються згідно з умовами та у порядку, встановлених цим Договором, та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору Виконавцем, з сум, які підлягають виплаті Виконавцю. Оперативно-господарська санкція застосовується до Виконавця після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків за вимогою Замовника, що направлена на адресу та/або електронну адресу Виконавця, вказану в умовах цього Договору. Про застосування оперативно - господарської санкції Замовник зобов`язаний повідомити Виконавця. 
Замовник самостійно приймає рішення про застосування такого виду оперативно - господарських санкцій та повідомляє Виконавця впродовж 7 (семи) робочих днів з дати прийняття відповідного рішення із зазначенням дати, з якої починається їх застосування, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу Виконавця, вказану в розділі 19 Договору, та/або на електронну адресу Виконавця, вказану в п. 18.11. цього Договору (п. 9.12.2 Договору).
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до « 30» червня 2025 року (включно). При цьому, в частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 14.1 Договору).
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору про закупівлю послуг від 27.05.2024 № 4600009426 від 17.01.2025Сторони прийшли до згоди Додаток А «План-графік проведення діагностування надземних переходів газопроводів» до Додатку 1 «Технічні, якісні та кількісні характеристики Послуг з технічного огляду та випробовувань (Технічне діагностування надземних переходів газопроводів код 71630000-3 за ДК 021:2015 «ЄСЗ»)» до Договору викладено в редакції Додатку 1 до даної Додаткової угоди.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами Договору було складено і підписано наступні Акти наданих послуг: 
1) акт № 08-9426-УДД від 17.09.2024 на суму 166 418,40 грн; 
2) акт № 03-9426-УДД від 18.09.2024 на суму 168 352,80 грн; 
3) акт № 04-9426-ІФТЦ від 27.09.2024 на суму 245 404,80 грн; 
4) акт № 05-9426-ІФТЦ від 27.09.2024 на суму 195 550,80 грн; 
5) акт № 06-9426-ІФТЦ від 27.09.2024 на суму 73 801,20 грн; 
6) акт № 07-9426-ІФТЦ від 27.09.2024 на суму 87 262,80 грн; 
7) акт № 09-9426-УДД від 27.09.2024 на суму 90 531,60 грн;
8) акт № 10-9426-УДД від 16.10.2024 на суму 204 982,80 грн;
9) акт № 11- 9426-УДД від 07.11.2024 на суму 473 499,60 грн; 
10) акт № 12-9426-УДД від 11.11.2024 на суму 457 005,60 грн; 
11) акт № 13-9426-УДД від 15.11.2024 на суму 391 207,20 грн; 
12) акт № 14-9426-ІФТЦ від 22.11.2024 на суму 958 227,60 грн;
13) акт № 15-9426-ІФТЦ від 25.11.2024 на суму 199 588,80 гривень.
Як зазначає позивач, станом на момент розгляду справи відповідач в порушення умов Договору здійснив лише часткову оплату коштів за отримані послуги та має не сплачений основний борг у сумі 663 745, 56 грн перед позивачем, а саме: по Акту №11-9426-УДД від 07.11.2024 у сумі 206 739, 96 грн та Акту №12-9426-УДД від 11.11.2024 у сумі 457 005,60 гривень.
Крім того позивачем нараховано пеню у розмірі 22 394, 95 грн, 3 % річних у розмірі 23 904, 51 грн та інфляційні втрати у розмірі 107 200,10 гривень.
Так, позивач звернувся до відповідача з Претензією № 1 від 22.04.2025 вихідний реєстраційний № 1001ВИХ-25-2380 про необхідність сплати основний борг та штрафні санкції, нараховані згідно умов Договору.
В свою чергу, відповідач надав відповідь на претензію № 1 АТ «Укртрансгаз» №ТОВВИХ-25-8396 від 27.05.2026, в якій зазначив, що: «В пункті 9.2.1. Договору Сторони погодили, що у випадку несвоєчасного надання Послуг до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, а порушенні строку надання Послуг більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Послуг. 
Також відповідач зазначив, що Виконавцем безпідставно та необґрунтовано в порушення умов Договору, порушено строки надання послуг встановлених у Додатку А до Додатку 1 до Договору, що підтверджується актами наданих послуг, зокрема № 11-9426-УДД від 07.11.2024 та № 12-9426- УДД від 11.11.2024. У порядку, визначеному умовами Договору, ТОВ «Оператор ГТС України» було застосовано до AT «Укртрансгаз» оперативно - господарську санкцію шляхом утримання сум нарахованих штрафних санкцій у розмірі 502 706,16 грн. та у розмірі 206 739, 96 грн». 
Листом № ТОВВИХ-25-1060 від 20.01.2025 відповідачем була направлена вимога щодо позиції №5 Додатку А до Додатку 1 до Договору про сплату пені у розмірі 206 739,96 грн. 
Водночас, відповідачем згідно з Повідомленням про застосування оперативно - господарської санкції № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 було застосовано санкцію(-ї) у розмірі у розмірі 457 005,60 грн по Акту №12-9426-УДД від 11.11.2024 та згідно з Повідомленням №ТОВИХ-25- 1950 від 05.02.2025 у розмірі 206 739, 96 грн по Акту №11-9426-УДД від 07.11.2024. 
Листом № ТОВВИХ-25-1059 від 20.01.2025 відповідачем була направлена Вимога щодо позиції №6 Додатку А до Додатку 1 до Договору про сплату пені у розмірі 502 706,16 грн. 
В подальшому, ТОВ «Оператор ГТС України» застосувало до АТ «Укртрансгаз» оперативно - господарські санкції шляхом утримання сум нарахованих штрафних санкцій згідно з Повідомленням № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 у розмірі 457 005, 60 грн та згідно з Повідомленням № ТОВИХ-25-1950 від 05.02.2025 у розмірі 206 739,96 грн, а всього на загальну суму 663 745,56 грн (яка залишилась не сплаченою позивачу), що підлягає обов`язковому скасуванню.
Як зазначає позивач, сторони за взаємною згодою погодили та встановили граничний термін надання усіх Послуг по Договору до 30.05.2025, що свідчить про безпідставність застосування відповідачем умов п. 9.2. Договору та необґрунтованість здійсненого нарахування пені, враховуючи відсутність будь-якого прострочення з боку позивача
За доводами позивача, твердження відповідача про неналежне виконання зобов`язань позивачем щодо надання послуг у визначені терміни є безпідставними, оскільки АТ «Укртрансгаз» не допущено порушення граничного терміну визначеного за взаємною згодою сторін у Додатку А до Додатку 1 та у п. 4.3. Договору, а тому відсутні правові підстави для застосування п. 9.2 Договору, оскільки, граничний строк надання за Договором на момент нарахування штрафних санкцій (пені) не настав.
Також позивач звертає увагу на те, що на момент прийняття ТОВ «Оператор ГТС України» рішення про застосування оперативно - господарської санкції, зобов`язання АТ «Укртрансгаз» по Об`єкту: Івацевичі - Долина ІІ (через річку Сукіль) та Івацевичі - Долина ІІІ (через річку Дністер) було повністю виконано. 
За твердженнями позивача, станом на дату прийняття відповідачем рішення про застосування оперативно - господарських санкцій зобов`язання АТ «Укртрансгаз» згідно Договору № 4600009426 від 27.05.2024 по відповідних об`єктах згідно Актів здачі-приймання наданих послуг № 11-9426-УДД від 07.11.2024, № 12-9426-УДД від 11.11.2024 є припиненим, у зв`язку з чим позивач просить суд скасувати оперативно - господарські санкції, які застосовані ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" згідно з повідомленнями № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 та №ТОВВИХ-25-1950 від 05.02.2025 на підставі п.9.12.1 Договору № 4600009426 від 27.05.2024.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 цього Кодексу).
Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.
У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.
За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.
Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати сутність договору такого виду.
Проаналізувавши передбачені Договором про закупівлю послуг №4600009426 від 27.05.2024, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами Договір про закупівлю послуг №4600009426 від 27.05.2024 за правовою природою є договором підряду, правовідносини щодо якого регулюються положеннями, зокрема, § 1 Глави 61 Цивільного кодексу України.
Так, статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У розумінні наведеної норми основним предметом договору підряду є результат виконаних підрядником робіт.
З умов Договору про закупівлю послуг №4600009426 від 27.05.2024 слідує, що результатом робіт за вказаним правочином є технічний звіт.
За змістом статей 13, 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу).
За змістом частини першої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України)
Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, у постановах від 18.02.2025 у справі №910/3385/24, від 07.12.2018 у справі №910/22058/17, від 23.07.2019 у справі №911/2076/18, від 24.01.2020 у справі №910/3362/18, від 12.09.2019 у справі №911/2360/18, від 25.02.2020 у справі №910/3920/18) послідовно дотримується висновку, що із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що відповідальність підрядника … у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає … за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.
Верховний Суд у вказаних постановах дійшов висновку, що прострочення відповідачем у виконанні зобов`язань за договором починається із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт за договором, а не окремих етапів; відповідальність підрядника у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення відповідачем виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.
Такі висновки зроблені Верховним Судом не зважаючи на наявність в укладених між сторонами договорах умов про застосування штрафних санкцій за прострочення виконання окремих етапів робіт, а не всіх робіт в цілому.
Як вбачається з вимоги про сплату штрафних санкцій № ТОВВИХ-25-1059 від 20.01.2025 відповідачем нараховано штрафні санкції у загальній суму 502 706, 16 грн згідно п. 9.2.1 Договору по позиції 6 Додатку А до Додатку № 1 Договору по акту № 12-9426- УДД від 11.11.2024.
Згідно з Повідомленням про застосування оперативно - господарської санкції № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 було застосовано санкцію(-ї) у розмірі у розмірі 457 005,60 грн по Акту №12-9426-УДД від 11.11.2024.
Вимогою про сплату штрафних санкцій № ТОВВИХ-25-1060 від 20.01.2025 відповідачем нараховано штрафні санкції у загальній суму 206 739, 96 грн згідно п. 9.2.1 Договору по позиції 5 Додатку А до Додатку № 1 Договору по акту № 11-9426- УДД від 07.11.2024.
Згідно з Повідомленням про застосування оперативно - господарської санкції № ТОВИХ-25-1950 від 05.02.2025 у розмірі 206 739, 96 грн по Акту № 11-9426-УДД від 07.11.2024. 
Як вбачається з розрахунків штрафних санкцій, які долучені були відповідачем до 2 вище описаних вимог про сплату штрафних санкцій, штрафні санкції були нараховані відповідачем за прострочення виконання позивачем окремих етапів, а не всіх робіт в цілому до настання граничних термінів (до 31.03.2025 та до 30.05.2025).
Так, граничний термін надання послуг за Додатковою угодою № 1 до Договору про закупівлю послуг від 27.05.2024 № 4600009426 від 17.01.2025 був встановлений до 30.05.2025.
Додаток 1 до Додаткової угоди № 1 від 17.01.2025 Додаток А до Додатку 1 до Договору про закупівлю послуг від 27.05.2024 № 4600009426 викладено в редакції, яка долучена до додаткової угоди.
Наприклад, у розрахунку до вимоги від 20.01.2025 штрафні санкції нараховані за період з 31.10.2024 - 10.11.2024, у розрахунку до вимоги від 20.01.2025 штрафні санкції нараховані за період з 31.10.2024 - 06.11.2024.
Однак, зважаючи на правові висновки Верховного Суду про право нараховувати штрафні санкції за прострочення виконання всіх робіт, а не окремих етапів робіт, суд дійшов висновку про безпідставність нарахованих Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" штрафних санкцій на загальну суму 663 745, 56 грн (оскільки вони нараховані за прострочення виконання окремих етапів робіт/послуг, нарахування таким штрафних санкцій є передчасним, у зв`язку з тим, що граничний строк надання послуг / робіт за договором ще не настав).
Листом №1009ВИХ-24-906 від 23.10.2024 позивач надав технічний звіт №4600009426-01.05-КТЦ (по позиції № 5) з технічного діагностування об`єктів Бібрського ПМ Західного ЛВУМГ (найменування МГ Івацевичі-Долина-ІІ, місце знаходження: с. В. Дідушичі, Стрийський р-н, Львівська обл.).
Також, листом №1009ВИХ-24-930 від 25.10.2024 позивач надав технічний звіт №4600009426-09.06-УДД (по позиції № 6) з технічного діагностування об`єктів Бібрського ПМ Західного ЛВУМГ (найменування МГ Івацевичі-Долина-ІІ, місце знаходження: с. М. Дідушичі, Стрийський р-н, Львівська обл.)». 
Крім того, на момент прийняття ТОВ «ОГТСУ» рішення про застосування оперативно - господарської санкції, зобов`язання АТ «Укртрансгаз» по Об`єкту: Івацевичі - Долина ІІ (через річку Сукіль) та Івацевичі - Долина ІІІ (через річку Дністер) було повністю виконано, що підтверджується Актами здачі-приймання наданих послуг № 11-9426-УДД від 07.11.2024, № 12-9426-УДД від 11.11.2024, а зобов`язання є припиненими виконанням, проведеним належним чином.
За висновком суду, відповідачем було протиправно нараховані штрафні санкції за Договором про закупівлю послуг № 4600009426 від 27.05.2024 на загальну суму 663 745, 56 грн.
Згідно з п. 9.12. Договору визначено, що зобов`язання Виконавця, встановлені цим Договором, забезпечується оперативно - господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно: 
Згідно з п.9.12.1. Договору Замовник має право утримати суму нарахованих штрафних санкцій, що нараховуються згідно з умовами та у порядку, встановлених цим Договором, та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору Виконавцем, з сум, які підлягають виплаті Виконавцю. Оперативно - господарська санкція застосовується до Виконавця після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків за вимогою Замовника, що направлена на адресу та/або електронну адресу Виконавця, вказану в умовах цього Договору. Про застосування оперативно - господарської санкції Замовник зобов`язаний повідомити Виконавця. 
Замовник самостійно приймає рішення про застосування такого виду оперативно - господарських санкцій та повідомляє Виконавця впродовж 7 (семи) робочих днів з дати прийняття відповідного рішення із зазначенням дати, з якої починається їх застосування, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу Виконавця, вказану в розділі 19 Договору, та/або на електронну адресу Виконавця, вказану в п. 18.11. цього Договору (п. 9.12.2 Договору).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України).
Згідно з ст. 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.
Відповідно до ст. 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.
Положеннями ст. 236 Господарського кодексу України визначено види оперативно-господарських санкцій, та встановлено що у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 236 Господарського кодексу України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.
З огляду на наведені положення Господарського кодексу України оперативно-господарська санкція за своєю правовою природою є самостійним видом відповідальності за порушення зобов`язань, відмінним від штрафних санкцій.
Особливістю оперативно - господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором.
Отже, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною.
Як встановив суд, відповідач застосував до позивача оперативно - господарську санкцію, передбачену умовами Договору про закупівлю послуг №4600009426 від 27.05.2024, - утримав суму нарахованих штрафних санкцій у загальному розмірі 663 745, 56 грн з суми оплати за виконані позивачем роботи.
Однак, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність нарахованих відповідачем штрафних санкцій на загальну суму 663 745, 56 грн., то й підстави для застосування вказаних оперативно-господарських санкцій також відсутні, з огляду на що позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про скасування оперативно-господарських санкцій підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно акту наданих послуг №11-9426-УДД від 07.11.2024 послуги по позиції № 5 Додатку 1 до Додаткової угоди №1, вартістю 295 342, 80 грн виконавцем надано 07.11.2024.
Так, згідно акту наданих послуг №12-9426-УДД від 11.11.2024 послуги по позиції №6 Додатку 1 до Додаткової угоди №1), вартістю 457 005, 60 грн. виконавцем надано 11.11.2024.
З огляду на скасування судом застосованих відповідачем оперативно - господарських санкцій, на підставі яких відповідач утримав та не виплатив позивачу грошові кошти у розмірі 663 745, 56 грн. (оплата за виконані позивачем роботи), суд дійшов висновку про задоволення позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" заборгованості у розмірі 663 745, 56 грн. (оплата за виконані позивачем роботи, строк сплати яких настав).
Щодо стягнення 3 % річних у розмірі 23 904, 51 грн та інфляційних втрат у розмірі 107 200, 10 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.
Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.
Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.
З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).
Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.
Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, з огляду на те, що позивачем допущено арифметичні помилки в сумі кінцевого розрахунку по кожному акту наданих послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, а саме 3 % річних у розмірі 18 361, 96 грн та інфляційні втрати у розмірі 88 611, 81 грн.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 22 394, 95 грн, про що суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з п. 9.7. Договору у разі прострочення оплати послуг за Договором замовник сплачує на користь Виконавця пеню у розмірі 0,01 % простроченої суми оплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Перевіривши розрахунок пені, який долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку про його часткове задоволення, з огляду на те, що позивачем допущено арифметичні помилки в сумі кінцевого розрахунку по кожному акту наданих послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" пені підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 22 355, 84 грн.
Згідно з ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд наголошує, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20)).
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 74, 76 - 80, 129, 232 -233, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1.  Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про скасування оперативної - господарської санкції та стягнення 817 245, 12 грн задовольнити частково.
2. Скасувати оперативно - господарські санкції, які застосовані згідно з повідомленнями № ТОВВИХ-25-1616 від 30.01.2025 та №ТОВВИХ-25-1950 від 05.02.2025 на підставі п.9.12.1 Договору № 4600009426 від 27.05.2024.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (адреса: 03065, місто Київ, проспект Любомира Гузара, буд. 44; код ЄДРПОУ 42795490) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (адреса: 01021, місто Київ, Кловський узвіз, буд.9/1; код ЄДРПОУ 30019801) суму основного боргу у розмірі 663 745 (шістсот шістдесят три тисячі сімсот сорок п`ять) грн 56 коп, пеню у розмірі 22 355 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн 84 коп, 3 % річних у розмірі 18 361 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят одну) грн 96 коп, інфляційні втрати у розмірі 88 611 (вісімдесят вісім тисяч шістсот одинадцять) грн 81 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 939 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 30 коп.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2026 року.

Суддя М.Є. Літвінова