Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року сел. Покотилівка Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бондаренка І.Е.,
за участю секретаря судового засідання Козлюк Е.І.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради,
Зінчекно К.Г.
відповідачки ОСОБА_2 ,
захисника відповідачки Легези М.О,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Мереф`янської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа – Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:

ПРОЦЕДУРА.

Мереф`янська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Позивач просив відібрати у відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав у зв`язку з тим, що залишення дітей з матір`ю є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, а також вирішити питання про судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 05.11.2025 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради спільно з іншими службами було проведено обстеження місця проживання відповідачки. За результатами обстеження встановлено незадовільний санітарно-гігієнічний стан житла, відсутність належних умов для проживання дітей, неналежний догляд за ними та інші обставини, які, на думку позивача, створювали небезпеку для дітей. У зв`язку з цим органом опіки та піклування було прийнято рішення про негайне відібрання дітей від матері та подано даний позов.

На початку розгляду справи представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача пояснив, що особисто не був присутній під час обстеження місця проживання відповідачки 05.11.2025 та не може повідомити суду додаткових відомостей щодо обставин, встановлених під час такого обстеження. У судових дебатах представник позивача зазначив, що звернення до суду було зумовлене наявністю підстав на момент подання позову. Разом із тим пояснив, що на час завершення розгляду справи небезпеки для дітей не існує, на задоволенні позову не наполягав, проте просив вирішити питання про стягнення судових витрат з відповідачки.

Представник третьої особи – Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради – пояснила, що під час обстеження 05.11.2025 здійснювалася фотозйомка житла відповідачки. Також повідомила, що, на її думку, відповідачка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, однак будь-які медичні документи на підтвердження цього відсутні. Щодо стану здоров`я дітей представник третьої особи пояснила, що відповідні медичні документи наявні у матеріалах соціального супроводу, проте до матеріалів даної судової справи вони не подавалися. Також зазначила, що відповідачка від здійснення заходів соціального супроводу не ухиляється.

Представник третьої особи надала суду фотознімки житла відповідачки, зроблені 05.11.2025, на яких зафіксовано безлад та неналежний стан помешкання, а також фотознімки, зроблені безпосередньо перед розглядом справи, які свідчать про істотне покращення стану житла. На запитання суду щодо наявності будь-якої небезпеки для дітей з боку матері представник третьої особи повідомила про відсутність такої небезпеки. У судових дебатах вирішення спору залишила на розсуд суду.

Відповідачка позов не визнала. Пояснила, що не погоджується з викладеними у позові обставинами, однак визнає факт безладу у житлі, зафіксованого під час обстеження 05.11.2025. Повідомила, що саме через сором за стан помешкання не відкрила двері комісії одразу. Також пояснила, що працює без офіційного оформлення та отримує заробіток близько 700–800 гривень на день, бажає повернення дітей, усвідомила власні помилки та вжила заходів для їх виправлення.

На запитання суду відповідачка пояснила, що підтримує постійний зв`язок з дітьми, спілкується з ними телефоном, а між нею та дітьми зберігається емоційний зв`язок і взаємна прихильність. Також повідомила, що після відібрання дітей привела житло до належного стану та підтримує у ньому порядок.

Захисник відповідачки подав суду диск із відеозаписом, який, за його поясненнями, підтверджує бажання дітей повернутися до матері. Суд долучив диск до матеріалів справи та дослідив його у судовому засіданні. Позивач і третя особа проти долучення відеозапису не заперечували та не ставили під сумнів існування емоційного зв`язку між дітьми і матір`ю.

У судових дебатах відповідачка та її захисник просили відмовити у задоволенні позову. Захисник додатково посилався на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності особливо ретельного обґрунтування втручання держави у сімейне життя та недопустимості розлучення дітей із батьками за відсутності доведених виняткових обставин.

Суд дослідив письмові докази, подані сторонами, фотознімки житла відповідачки, виконані у різний час, матеріали щодо з`ясування думки дітей та оцінки їх психоемоційного стану, а також долучений до справи відеозапис.

ОЦІНКА ДОКАЗІВ ТА МОТИВИ СУДУ.

Відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав у випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є не сам факт існування недоліків у виконанні батьківських обов`язків у минулому та не лише обставини, які стали підставою для негайного відібрання дітей органом опіки та піклування, а насамперед наявність на час ухвалення судового рішення таких обставин, які свідчать про небезпечність залишення дітей із матір`ю.

Суд враховує, що 05.11.2025 органом опіки та піклування було прийнято рішення про негайне відібрання дітей від матері. Підставою для такого рішення стали результати обстеження житла відповідачки, під час якого були зафіксовані незадовільний санітарний стан помешкання, безлад, відсутність належних продуктів харчування, а також інші обставини, які, на думку представників органу опіки та піклування, створювали ризики для дітей.

На підтвердження зазначених обставин у матеріалах справи міститься акт обстеження житлово-побутових умов від 05.11.2025, інші письмові документи органу опіки та піклування, а також досліджені у судовому засіданні фотознімки, зроблені під час проведення такого обстеження.

Суд критично оцінює заперечення відповідачки у частині повного невизнання викладених у позові обставин, оскільки сама відповідачка у судовому засіданні погодилася з тим, що на фотознімках від 05.11.2025 дійсно зафіксовано безлад у її житлі. Відповідачка пояснила, що не відкрила двері комісії одразу саме через сором за стан помешкання.

За таких обставин суд вважає встановленим, що станом на 05.11.2025 у житлі відповідачки дійсно існували суттєві недоліки у побутових умовах проживання дітей, які об`єктивно могли викликати занепокоєння органу опіки та піклування та стати підставою для застосування невідкладних заходів захисту дітей.

Разом із тим суд звертає увагу, що саме по собі встановлення таких обставин станом на 05.11.2025 не є достатнім для задоволення позову.

Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав не спрямований на оцінку минулої поведінки батьків або покарання за неї. Метою такого втручання є захист дітей від небезпеки, яка існує на момент ухвалення рішення судом.

Тому вирішальним у даній справі є питання не про те, чи були підстави для негайного реагування органу опіки та піклування у листопаді 2025 року, а про те, чи доведено існування небезпеки для дітей на час завершення судового розгляду.

Під час судового розгляду представник позивача пояснив, що особисто не був присутній під час обстеження 05.11.2025 та не може надати додаткових відомостей щодо встановлених тоді обставин. У судових дебатах представник позивача прямо зазначив, що звернення до суду було обумовлено наявністю підстав на момент подання позову, однак на час завершення розгляду справи небезпеки для дітей не існує. На задоволенні позову представник позивача не наполягав.

Представник третьої особи підтвердила, що медичні документи щодо стану здоров`я дітей та документи, які могли б підтверджувати перебування відповідачки у стані алкогольного сп`яніння, у матеріалах судової справи відсутні. Також представник третьої особи пояснила, що відповідачка від заходів соціального супроводу не ухиляється.

Особливе значення суд надає тому, що на пряме запитання суду щодо існування будь-якої небезпеки для дітей з боку матері представник третьої особи фактично повідомила про відсутність такої небезпеки.

У судовому засіданні були досліджені також фотознімки житла відповідачки, зроблені вже після відібрання дітей. Зі змісту таких фотознімків убачається істотна зміна стану житла у кращий бік порівняно з тим станом, який був зафіксований 05.11.2025.

Відповідачка пояснила, що усвідомила допущені помилки, навела лад у житлі, працює та бажає повернення дітей. Суд враховує також пояснення відповідачки про підтримання постійного спілкування з дітьми.

На підтвердження існування емоційного зв`язку між матір`ю та дітьми стороною захисту було надано відеозапис. Диск із відеозаписом долучено до матеріалів справи. Позивач та третя особа не заперечували проти його долучення, не ставили під сумнів наявність прихильності дітей до матері та не спростовували доводи сторони захисту щодо бажання дітей повернутися до матері.

Судом також враховано матеріали щодо з`ясування думки дітей та оцінки їх психоемоційного стану, долучені до справи органом опіки та піклування. Із зазначених матеріалів убачається, що діти адаптувалися до умов проживання після відібрання, почуваються у безпеці та демонструють позитивну динаміку психоемоційного стану. Разом із тим зазначені матеріали не містять відомостей про страх дітей перед матір`ю, небажання підтримувати з нею стосунки або про необхідність повного припинення сімейних зв`язків. Навпаки, із них убачається збереження емоційного зв`язку дітей із матір`ю та продовження спілкування з нею. 

Матеріали про з`ясування думки дітей та висновки психолога були подані саме позивачем та третьою особою, однак навіть ці матеріали не містять відомостей про існування на час розгляду справи небезпеки для дітей з боку матері або про необхідність їх подальшого відокремлення від неї.

Суд враховує, що відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У даній справі судом було з`ясовано, що жоден із учасників справи не зміг вказати на доказ, який би підтверджував існування актуальної небезпеки для дітей на момент ухвалення рішення судом, окрім акту обстеження від 05.11.2025.

Проте зазначений акт підтверджує лише стан житла та обставини, які існували на дату його складання. Сам по собі цей документ не доводить існування небезпеки через сім місяців після його складення.

Суд також враховує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження:

перебування відповідачки у стані алкогольного сп`яніння;
наявності у дітей захворювань, спричинених неналежним доглядом;
ухилення відповідачки від соціального супроводу;
існування на час розгляду справи будь-яких обставин, які створюють реальну небезпеку для життя, здоров`я чи морального виховання дітей.

За встановлених обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено необхідність подальшого застосування такого виняткового заходу втручання у сімейне життя, як відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав.

При цьому суд окремо наголошує, що відмова у задоволенні позову не означає схвалення поведінки відповідачки станом на 05.11.2025 та не спростовує факту існування тоді серйозних недоліків у виконанні батьківських обов`язків. Однак суд вирішує спір виходячи із тих обставин, які існують та доведені на момент ухвалення рішення, а не лише з огляду на події минулого.

Суд враховує, що відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом захисту дітей. Оскільки під час розгляду справи не встановлено існування обставин, які свідчили б про небезпечність залишення дітей із матір`ю, підстави для подальшого застосування такого заходу відсутні.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши кожний доказ окремо та всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують існування проблем у сім`ї відповідачки станом на 05.11.2025 та можуть свідчити про наявність підстав для негайного реагування органу опіки та піклування на той час.

Разом із тим зазначені докази не підтверджують існування на час ухвалення судового рішення такої небезпеки для дітей, яка відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України є необхідною умовою для їх відібрання від матері без позбавлення її батьківських прав.

Оскільки позивач не довів наявність усіх необхідних елементів предмета доказування, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду в інтересах дітей.

Разом із тим суд враховує, що звернення до суду було зумовлене обставинами, які існували на момент подання позову та стали підставою для негайного відібрання дітей органом опіки та піклування.

З огляду на характер спору, спрямованість дій позивача на захист прав дітей та відсутність ознак недобросовісного здійснення процесуальних прав, суд вважає за необхідне віднести судові витрати у вигляді судового збору за рахунок держави.

Керуючись статтями 3, 7, 8, 9 Конвенції про права дитини, статтями 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265 ЦПК України, статтями 150, 155, 170 Сімейного кодексу України, суд
Вирішив:
У задоволенні позову Мереф`янської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа – Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав – відмовити.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошена 10 червня 2026 року о 16 год. 30 хв.
Повний текст рішення проголошено 16 червня 2026 року о 12 год. 00 хв.
Суддя: І.Е.Бондаренко