ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15644/20 Суддя (судді) першої інстанції: Н.Ю. Алєксєєва

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції України Білошицького Олексія Георгійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції України Білошицького Олексія Георгійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції України про визнання бездіяльності першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції України Білошицького О.Г. щодо відмови у проведенні службового розслідування за заявою позивача щодо неправомірних дій окремих працівників патрульної поліції УПП у м. Києві ДПП НП України, зокрема ОСОБА_2 і ОСОБА_5, які мали місце 18.10.2019, протиправною і незаконною та зобов`язання призначити та провести відповідне службове розслідування.
На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 цю справу передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
В апеляційній скарзі третя особа, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що підставі Договору про надання правової допомоги № 01-21/10/19 від 21.10.2019 та ордеру ОСОБА_1 здійснює представництво інтересів ОСОБА_3 , а також на підставі договору № 01-22/10/19 від 22.10.2019 здійснюю представництво інтересів ОСОБА_4 .
27.04.2020 на адресу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України адвокатом ОСОБА_1 направлено заяву про необхідність призначення та проведення службового розслідування за фактом вчинення 18.10.2019 можливого дисциплінарного проступку працівниками УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевірки дотримання ними норм КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію України» та внутрішніх нормативних документів, 18.10.2019 року під час:
- зупинення 18.10.2019 року транспортного засобу RANGE ROVER, д.н.з. НОМЕР_1 . за адресою: м. Київ, пр-т. Відрадний, 12, під керуванням водія ОСОБА_4 та складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- оформлення і складання протоколу про адміністративне затримання та самого адміністративного затримання ОСОБА_4 ;
- оформлення і складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_3 ;
- оформлення і складання протоколу про адміністративне затримання та самого адміністративного затримання ОСОБА_3 .
Крім цього, просив перевірити дотримання працівниками УПП у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_5 та ОСОБА_2 положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС № 950 від 04.10.13 та ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", зокрема, в частині їх дій щодо зупинки транспортного засобу та оформлення адміністративних матеріалів, а також дотримання поліцейськими п. 5 та п. 7 Інструкції, нормами якої передбачено залучення особі - правопорушнику, в разі необхідності адвоката, а також повідомлення родичів про місце перебування затриманого. Просив врахувати те, що судами закриті провадження про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відносно ОСОБА_3 за ст. 185 КУпАП. Вказував, що протоколи про адміністративні затримання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не містять підписів затриманих, а також не містять інформації про те, що останні відмовились ознайомлюватись із ними та підписувати. Відсутні також підписи понятих у зазначених протоколах. Крім того, час вказаний у протоколах про адміністративне затримання не відповідає фактичним обставинам адміністративного правопорушення.
За результатами розгляду скарги, листом від 28.05.2020 №К-5141/41/2/02-2020 Департаментом патрульної поліції повідомлено позивачу, що з приводу подій 18.10.2019 за участю окремих працівників УПП у місті Києві ДПП та інших працівників Національної поліції України, відповідно до наказу Національної поліції України від 21 жовтня 2019 року № 1065 проведено службове розслідування, за результатами якого надано оцінку діям поліцейських. 
Водночас з приводу закриття судом провадження у справах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлено, що відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 та згідно з Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06 листопада 2015 року № 1376, якими керуються поліцейські патрульної поліції, відсутні норми, які б встановлювали відповідальність працівника поліції за закриття судом провадження у справі про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене розгляд звернень, які надійшли до УПП у місті Києві ДПП 18.12.2019 за №№ К-14646 та К-16647, керівництвом УПП у місті Києві ДПП здійснено відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» і Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 15 листопада 2017 року № 930. Про результати розгляду повідомлено листами від 13.01.2020 №№ К-16647, К-16646/41/11/2/03-2020.
Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо непроведення службового розслідування протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Частиною 1 статті 1 Закону №580-VIII встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Припасами ч.1 ст.2 Закону №580-VIII визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Частиною 1 ст.6 Закону №580-VIII визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 цього Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут), визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
У відповідності до частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частинами першою четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Наведені правові норми дають підстави для висновку, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).
Пунктом 1 розділу II Порядку № 893 зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктами 1-3 розділу V Порядку № 893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пунктом 4 розділу V Порядку № 893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Пунктами 1, 2 та 7 Розділу VІ Порядку № 893 передбачено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії. У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Як вбачається зі змісту листа Департаменту патрульної поліції України від 28.05.2020 №К-5141/41/2/02-2020, у ДПП розглянуто скаргу від 29.04.2020 вх. №К-5141, на можливі, як вважає позивач, протиправні дії окремих працівників УПП у місті Києві ДПП. Позивачу повідомлено, що з приводу подій 18.10.2019 за участю окремих працівників УПП у місті Києві ДПП та інших працівників Національної поліції, відповідно до наказу Національної поліції України від 21 жовтня 2019 року № 1065 проведено службове розслідування, за результатами якого надано оцінку діям поліцейських.
Судом встановлено, згідно висновку службового розслідування від 16.12.2019, проведеного на підставі наказу Національної поліції України від 21.10.2019 №1065, проведено службове розслідування за відомостями викладеними у доповідній записці полковника поліції Андрія Кіхтенка, начальника Департаменту протидії наркозлочинності, від 21.10.2019 №33983, щодо конфліктної ситуації між працівником управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та працівником управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 .
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2020 до Департаменту патрульної поліції України надійшла скарга на неправомірні дії працівників патрульної поліції від адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якій адвокат скаржився на працівників роти №6 батальйону №4 полку №1 (з обслуговування правового берега) УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та капрала поліції ОСОБА_2 через зловживання ними своїм службовим становищем, порушення своїх повноважень, незаконне та безпідставне затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складання протоколів про адміністративне правопорушення, та просив призначити службове розслідування та перевірити всі викладені обставини.
Тобто, враховуючи те, що службове розслідування було призначено за фактом подій 18.10.2019, які описані у скарзі адвоката, воно мало б стосуватись описаних ним обставин щодо зловживання своїм службовим становищем відповідними поліцейськими, порушення ними своїх повноважень, незаконного затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Проте, в даному випадку призначене службове розслідування проведено за відомостями викладеними у доповідній записці полковника поліції Андрія Кіхтенка, начальника Департаменту протидії наркозлочинності, від 21.10.2019 №33983, та стосувалось питання щодо конфліктної ситуації, яка виникла 18.10.2019 між працівником управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та працівником управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 .
Тобто, судом встановлено, що службове розслідування було проведено відносно події, яка мала місце 18.10.2019, однак за фактом конфлікту між працівником управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та працівником управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , а не тих фактів, про які йдеться у скарзі адвоката та які стосувались обставин щодо зловживання поліцейськими старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 та капралом поліції ОСОБА_2 своїм службовим становищем, порушення ними своїх повноважень, незаконного затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Окрім того, відповідачем не надано жодних ґрунтовних доказів та пояснень, на підтвердження того, що відповідачем проводилась перевірка фактів, викладених позивачем у скарзі, як і не зазначено в межах яких саме положень чинного законодавства України Департаментом патрульної поліції за наслідками розгляду відповідної скарги прийнято рішення у форматі листа від 28.05.2020 №К-5141/41/2/02-2020.
Суд звертає увагу, що позивач звернувся до відповідача - Департаменту патрульної поліції не з заявою в порядку положень Закону України «Про звернення громадян», а зі скаргою від 29.04.2020 щодо протиправності дій відповідних працівників поліції, та проханням призначити та провести службове розслідування по викладеним у скарзі обставинам.
Водночас, факт наявності/ відсутності в діях працівника поліції дисциплінарного проступку, може встановити лише дисциплінарна комісія під час проведення відповідного службового розслідування, з дотриманням, усіх необхідних стадій та процедур, відбиранням пояснень поліцейського та інших осіб, які мають відношення до відповідних обставин.
Таким чином, наявність або відсутність підстав для накладення дисциплінарного стягнення, наявність чи відсутність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, має бути встановлено саме дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування та відображено безпосередньо у Висновку службового розслідування, який за своєю правовою природою є відповідним рішенням суб`єкта владних повноважень, у тому числі, у розумінні приписів ст.2 КАС України. Дане рішення дисциплінарної комісії, у разі незгоди може бути оскаржено в судовому порядку як особою, якої стосується висновок дисциплінарної комісії, так і особою, яка звернулась з відповідною заявою щодо ініціювання проведення службового розслідування та притягнення працівника органу поліції до відповідальності.
Разом з тим, враховуючи положення частини 1 статті 5, частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним захистом порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не вжиття заходів із призначення та проведення службового розслідування за скаргою ОСОБА_1 від 29.04.2020 та зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України призначити проведення службового розслідування відносно обставин, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 29.04.2020.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк