Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
19 травня 2026 року № 520/27942/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
-визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невидачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РН ОКПП НОМЕР_4 , норми продовольчого забезпечення (харчів) за 07.11.2023 незаконною.
-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РН ОКПП НОМЕР_4 обсяг харчів, що визначені добовою нормою продовольчого забезпечення для категорії військовослужбовців за посадою, яку він обіймав під час проходження служби у підрозділі військової частини НОМЕР_2 , за правилами і обсягами, які встановлені в Збройних Силах України в умовах воєнного стану, протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.
Ухвалою суду справу прийнято до провадження та відкрито спрощене провадження по справі.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.
З 24.03.2022 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у різних підрозділах Збройних Сил України на посадах осіб офіерського складу .
З 20.02.2023 по 07.11.2023 включно позивач проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_5 , яка в статусі окремого батальйону входила до складу військової частини НОМЕР_2 .
Влітку 2025 р. військова частина НОМЕР_5 була ліквідована і її правонаступником стала вища військова частина НОМЕР_2 , до складу якої вона входила .
Позивач воював, був двічі поранений (одне з поранень - тяжке), після чого залишився особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, проте продовжив військову службу, однак має суттєві проблеми зі здоров`ям і виконує неабиякі службові завдання, отримав також тяжку травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 07.11.2023 № 329 позивач здав справи та посаду у військовій частині НОМЕР_5 і вибув до нового місця служби.
Цим же наказом позивач з 07.11.2023 був виключений з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_5 - крім продовольчого (котлового), а з продовольчого забезпечення він був виключений з наступного дня - з 08.11.2023, тобто з наступного дня після здавання справ і посади у військовій частині НОМЕР_5 .
Отже, 07.11.2023 позивач згідно зазначеного вище наказу ще перебував останній день у списках військової частини НОМЕР_5 і перебував на продовольчому забезпеченні.
Але фактично - не дивлячись на наказ - позивач в цей день продовольчого забезпечення (харчів - ні у вигляді гарячої їжі, ні у вигляді сухого пайку) не отримав, а залишився голодним, і це при тому, що через проблеми зі шлунком, обумовлені тяжким пораненням, йому протипоказано порушувати режим харчування.
Позивачу не було запропоновано вжиття харчів у години прийому їжі, у відповідних журналах і відомостях він теж не розписувався (про отримання своїх порцій харчів).
Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-ЇХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до цього часу.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучаються до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.
Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" продовольче забезпечення військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 затверджено «Норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань і осіб рядового та начальницького складу». Зазначені норми визначають добовий раціон харчування, порядок застосування польових норм і видачі сухих пайків у випадках, коли неможливо організувати харчування в їдальні.
Судом встановлено, що продовольче забезпечення ОСОБА_1 07.11.2023 було організоване шляхом забезпечення триразового гарячого харчування через пункт прийому їжі у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_5 , на якому останній 07.11.2023 мав можливість у їдальні приймати гарячу їжу згідно встановленого командиром військової частини НОМЕР_5 розкладу видачі гарячої їжі.
У разі відсутності військовослужбовця під час видачі та приймання їжі повернення йому продуктів харчування не проводиться, оскільки належні йому продукти вже враховані при закладці в меню та використані. Приймання їжі здійснюється військовослужбовцем в добровільному порядку у встановлені розпорядком часи. Військовослужбовець ОСОБА_1 не скористався можливістю наданою військовою частиною НОМЕР_5 щоб отримати та спожити їжу.
Матеріалами справи підтверджено, що рапорт або інші звернення з приводу зміни місця або способу продовольчого забезпечення, у тому числі скарги на якість, кількість їжі ОСОБА_1 не подавались.
Таким чином, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не наводить докази на підтвердження своїх доводів, які б свідчили, що обмеження його у праві приймання в ротову порожнину та ковтання їжі були створені будь-якими іншими обставинами, які не залежали від нього особисто.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах “Компанія “Вестберґа таксі Актіеболаґ” та “Вуліч проти Швеції”, Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.
Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи вищевикладене, позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частинаи НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії– відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.