Справа № 212/8810/25 
2/212/472/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Козлов Ю.В.
за участю секретаря судового засідання - Кучеренко Ю.С.
представника позивача – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 970119,64 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 01.02.2024 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у розмірі 800 000грн., як підтвердження отримання цих грошових коштів Дзюбою було написано розписку. Відповідач зобов`язався повернути зазначену суму до 01.03.2024 р. Станом на дату подачі позову гроші позивачу не повернуто, внаслідок чого позивач також просить стягнути за період 02.03.2024-31.05.2025 три відсотки річних у розмірі 30520,55 грн. та інфляційні витрати у розмірі 139599,09 грн. 
Ухвалою суду від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 09.09.2025 за правилами загального позовного провадження. 
09.09.2025 справу було знято з розгляду на 01.10.2025.
Ухвалою суду від 01.10.2025 продовжено підготовче судове засідання, відкладено розгляд справи на 04.11.2025. 
04.11.2025 справу було знято з розгляду на 10.12.2025.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10.12.2025 закрито підготовче судове засідання, призначено судове засідання на 21.01.2026.
21.01.2026 справу було знято з розгляду на 18.02.2026.
18.02.2026 справу було знято з розгляду на 26.03.2026.
26.03.2026 розгляд справи було відкладено на 08.04.2026.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні просили задовольнити позов. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на попереднє судове засідання подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тимчасового призупинення дії її адвокатського свідоцтва та мобілізації ОСОБА_3 . 
Суд розглянув клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не має можливості брати участь у судовому засіданні з причини тимчасового призупинення дії її адвокатського свідоцтва, та дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише у випадку, якщо причини неявки учасника справи визнані судом поважними та належним чином підтверджені. Разом з тим, сам по собі факт призупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки сторона не позбавлена можливості забезпечити свою участь у судовому засіданні особисто або залучити іншого представника.
Крім того, суд враховує, що клопотання не містить належних доказів неможливості позивача реалізувати своє право на участь у справі іншим способом, а також не наведено обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість залучення іншого представника.
При цьому сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та мали достатньо часу для забезпечення участі у розгляді справи.
Що стосується інформації то суду не надано доказів що ОСОБА_3 було мобілізовано і він перебуває на військовій службі.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги принцип розумності строків розгляду справи та необхідність забезпечення ефективності судового провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість її розгляду за наявними у матеріалах справи доказами з ухваленням рішення у даному судовому засіданні.
У судовому засіданні 29.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 01.05.2026 о 12:00 годині.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом було встановлено, що 01.02.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у розмірі 800 000 грн. (а.с.6) 
Згідно наведеного Позивачем розрахунку, розмір інфляційних витрат за період з 02.03.2024-31.05.2025 складає 139 599,09 грн., розмір 3% річний за період з 02.03.2024-09.06.2025 складає 30520,55 грн. (а.с.4,5)

Оцінка суду.
Згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно зі статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Такі висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем не було виконано умови договору, оскільки оригінал розписки перебуває у позивача, а відповідач його представник не подали відзив та докази того що борг було сплачено. 
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно отримав від позивача гроші у розмірі 800 000 грн., проте в порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідача суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних, то їх слід задовольнити з наступних підстав.
Також ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідальність позичальника за порушення умов договору передбачена ч. 1 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до наданого у позовній заяві стороною позивача розрахунку 3% річних та інфляційних витрат судом встановлено, що період стягнення зазначено з 02.03.2024 року по 31.05.2025 року, за який нараховано 3% річних 30520,55 грн., суму інфляційного збільшення 139599,09 грн.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 9701,20 грн., оскільки позовні вимоги задоволенні повністю.
На підставі ст. ст. 533, 610, 611, 625, 1047 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 01.02.2024 року в загальному розмірі 970119,64 грн., з яких: заборгованість за позикою 800000 грн., 3% річних 30520,55 грн., сума інфляційних витрат 139599,09 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 9701,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 01.05.2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Ю. В. КОЗЛОВ