П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31962/25	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Тарновецького І.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області) звернулося до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просить стягнути з останнього суму заборгованості:
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості - 33 845,05 грн. на бюджетний рахунок UA368999980314090512000015588, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЕДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/смт. Затишшя/18010300.
В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області посилається на норми Податкового кодексу України (далі - ПК України), які зобов`язують платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також встановлюють обов`язок органу державної податкової служби надсилати (вручати) податкову вимогу, у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання в установлені законодавством строки.
Контролюючий орган зазначає, що у зв`язку із несплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань, відповідачу була направлена податкова вимога форми «Ф» №736-55 від 14.01.2019.
За твердженнями позивача, приписи даної вимоги платником податків не виконані, податковий борг у добровільному порядку не погашений, а тому відповідно до підпунктів 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, у контролюючого органу є право стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у судовому порядку. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року в задоволенні позову ГУ ДПС в Одеській області - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Мотивуючи свою позицію про помилковість висновків суду першої інстанції апелянт наполягає на тому, що станом на день подання позовної заяви, відповідно до розрахунку податкової заборгованості, довідки про суми податкового боргу для стягнення в судовому порядку та інтегрованих карток платника (ІКП) (додаються), за позивачем наявна непогашена податкова заборгованість/недоїмка перед бюджетом у сумі 33 845,05 грн., зокрема, заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті нарахування зобов`язань податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2024 №0304745-2410- 1510 на суму 33 845, 05 грн.
Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції про неузгодженість суми боргу, внаслідок направлення її на неправильну адресу, апелянт зазначає, що згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу, зокрема, місце її проживання, за яким особа береться на облік, як платник податків у контролюючому органі, а також, що платник податків-фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Посилаючись на те, що отримання контролюючим органом відомостей з ГУ ДМС в Одеській області не передбачено нормами ПК України, апелянт вважає, що податкова вимога правомірно направлена боржнику на адресу за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. 
До того ж, як зауважує апелянт, платник податків зазначені вище податкове повідомлення-рішення та вимогу у судовому та адміністративному порядку не оскаржував.
Отже, на переконання контролюючого органу, оскільки на час ухвалення судового рішення податковий борг, який є предметом позову контролюючого органу, добровільно не сплачений, це є підставою для його стягнення у судовому порядку.
ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються із позицією суду першої інстанції, зазначає про безпідставність поданої скарги, а позицію апелянта вважає такою, що не підтверджує законність вимог контролюючого органу. Також ОСОБА_1 зазначає, що повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваному рішенні, вважає його законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду - залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Одеській області та є платником податків.
За ОСОБА_1 рахується податковий борг у сумі 33 845,05 грн., зокрема, заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті нарахування зобов`язань податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2024 №0304745-2410- 1510 на суму 33 845, 05 грн.
Отже, вказаним податковим повідомленням - рішенням відповідачу визначена сума податкового зобов`язання за вказаним вище податком на суму 33 845,05 грн.
Вказане повідомлення-рішення надіслане 06.08.2024 на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , але не отримане ним та повернуте із відміткою «неправильно зазначена адреса», що підтверджується Довідкою АТ «Укрпошта» Ф 20 до поштового відправлення №0600944559938 (а.с. 12 зв.бік).
Окрім цього, ОСОБА_1 надсилалася податкова вимога «Ф» №736-55 від 14.01.2019 на суму 9698,88 грн. про наявність податкового боргу, яка направлена на адресу: АДРЕСА_1 , але повернута із відміткою «неправильно зазначена адреса», що підтверджується Довідкою АТ «Укрпошта» Ф 20 до поштового відправлення №6504408798701 (а.с. 10,11).
Зазначену податкову вимогу відповідач в адміністративному або судовому порядку не оскаржив.
Загальний розмір податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 на день звернення контролюючого органу до адміністративного суду складає 33 845,05 грн., що підтверджується відповідним розрахунком ГУ ДПС у Одеській області та довідкою про податкову заборгованість платника податків (а.с. 6-7).
Оскільки ОСОБА_1 у встановлений ПК України строк, не сплатив податковий борг, контролюючий орган звернувся до суду з позовом про його стягнення.
Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку з неотриманням відповідачем податкових повідомлень-рішень та вимоги, сума заявленої до стягнення заборгованості, не набула характеру узгодженого податкового зобов`язання. Таким чином, як указав суд, у податкового органу відсутні підстави для стягнення податкового боргу відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України.
Враховуючи викладене, суд визнав вимоги про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 14.1.137 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.
Згідно пункту 15.1. статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 54.1. статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 56.11. статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно пункту 57.1. статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачають, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до пункту п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Підпункт 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Пункт 59.5 статті 59 ПК України передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. 
Підпункт 20.1.34. пункту 20.1 статі 20 ПК України визначає право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.
Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.4 статті 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 60 днів після направлення платникові податків податкової вимоги.
Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів враховує, що підставою виникнення податкового боргу є винесення контролюючим органом 08.05.2024 податкового повідомлення-рішення №0304745-2410- 1510, яким нараховане зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 33 845, 05 грн.
Як мовилося вище, вказане податкове повідомлення-рішення, так само як і податкову вимогу «Ф» №736-55 від 14.01.2019 на суму 9698,88 грн. контролюючий орган направив на адресу: АДРЕСА_1 . 
ГУ ДПС в Одеській області надало до суду першої інстанції відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків станом на 14.05.2024, з якого випливає така інформація про податкову адресу ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ): 
-з 08.06.1998 - АДРЕСА_1 ;
-з 14.05.2024 - АДРЕСА_2 .
Наведене свідчить про те, що контролюючий орган володіє достовірною інформацією про адресу місця проживання платника.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення рішення від 08.05.2024 №0304745-2410- 1510, яким нараховане зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 33 845, 05 грн. направлене ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 у серпні 2024 року, тобто, коли контролюючому органу було достеменно відомо про нову адресу платника податків.
Оскільки контролюючий орган направив на невірну адресу, тобто такі документи відповідач не отримав, твердження останнього про те, що нараховані грошові зобов`язання є узгодженими, колегія суддів вважає безпідставними. 
Також колегія суддів враховує, що згідно матеріалів справи, поштові відправлення не отримані платником податків та повернуті контролюючому органу з відміткою «неправильно зазначена адреса», що свідчить про необізнаність ОСОБА_1 щодо обов`язку у добровільному порядку погасити податковий борг та безпідставність тверджень апелянта про те, що платник податків не оскаржив ані податкову вимогу, ані податкове повідомлення-рішення.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України критеріями правомірності рішення, дії /бездіяльності суб`єкта владних повноважень є, зокрема прийняття владним суб`єктом рішення, вчинення дії /бездіяльності з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.
Повноваження контролюючого органу щодо здійснення адміністрування податків, зборів, обов`язкових платежів спрямовані на забезпечення виконання кожним конституційного обов`язку сплатити податки, збори, обов`язкові платежі в установлених законом розмірах, порядку та строки. 
Неповідомлення ж особі про визначене їй за результатами податкового контролю податкове зобов`язання не відповідає меті, з якою таке повноваження надано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення, заявленого ГУ ДПС в Одеській області, позову про стягнення з ОСОБА_1 в судовому порядку податкового боргу у розмірі 33 845, 05 грн.
Отже, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. На думку колегії суддів будь-яких доводів з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, та підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На думку колегії суддів, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький