Справа №709/294/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - Кваші І.М.,
секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,
за участі:
представника позивача – Пойди О.А.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай цивільну справу за позовом виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , та стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги мотивують тим, що відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, схильна до бродяжництва, періодично зловживає алкогольними напоями. Рішеннями Чорнобаївського районного суду Черкаської області її позбавлено прав щодо старших чотирьох дітей. Неодноразово ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання баттьківаських обов`язків, ст. 184 КУпАП. Мати не забезпечує дитину належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для її віку доглядом, що негативно впливає на життя, стан здоров`я, розвиток ОСОБА_3 . Сім`я ОСОБА_1 з 2021 року перебувала під супроводом фахівців з соціальної роботи. Із членами сім`ї проводилась профілактична робота відповідно до плану супроводу. Незважаючи на тривалий соціальний супровід сім`ї, стійких позитивних змін не відбулося. Відповідачку 13 лютого 2026 року під час відвідування проінформовано про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та надано рекомендації невідкладно звернутись до сімейного лікаря з метою проведення фахового обстеження й призначення відповідного лікування дитині. 16 лютого 2026 року комісією встановлено, що наявна загроза життю і здоров`ю дитини, а саме незабезпечення дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для її віку доглядом. 
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Заначила обставини ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, проаналізувала підстави для позбавлення її батьківських прав.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, бажала, щоб дитина залишилась з нею. Разом з тим, не заперечувала фактів, які були встановлені в судовому засіданні. Не наводила жодних доводів на спростування посилань позивача.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона працює на посаді провідного спеціаліста Служби у справах дітей Іркліївської сільської ради. Зазначила, що ОСОБА_6 на співпрацю не йшла. Займається бродяжництвом. На дзвінки не відповідає. На момент вилучення дитини, вона була не вдома, а в знайомого - Запісочного. Мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У дитини на тілі були великі попрілості. За час перебування дитини в реабілітаційному центрі і в патронатній родині, ОСОБА_7 телефонувала ОСОБА_5 три рази. І щоразу лише погрожувала, дитиною не цікавилась. До вилучення дитини вони постійно її шукали, розмовляли з сусідами. Сусіди говорили, що бачили її п`яну, дитина могла випасти з коляски. Вітанчук ходила між селами. Дитина не розвинена на свій вік, не повзає і не ходить. Чистого одягу в дитини не було. 
Свідок ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні повідомила, що працює в Іркліївському центрі надання соціальних послуг, фахівцем з соціальної роботи. В її обов`язки входить здійснювати соціальний супровід. Дитину ОСОБА_7 довелось вилучити, оскільки належного догляду мати не здійснювала, вживала алкоголь. Постійно говорила неправдиву інформацію щодо свого місця перебування. Були випадки, коли вони приходили, чули, що вона вдома, але вона не відкривала двері, на дзвінки не відповідала. Постійно обіцяла з`явитись до них і до лікаря, але жодного разу не приходила.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 12, 14-15).
В матеріалах справи міститься звернення завідувачки ФАПом с. Ревбинці ОСОБА_9 щодо неналежного стану здоров`я ОСОБА_2 , а також щодо того, що мати з дитиною не з`явилась на консультацію до сімейного лікаря (а.с. 16). 
ОСОБА_1 13 лютого 2026 року підписала пам`ятку щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, зобов`язалась 16 лютого 2026 року привезти свою дочку ОСОБА_10 на огляд до сімейного лікаря (а.с. 17, 20).
Суд дослідив Акти обстеження умов проживання від 13 лютого 2026 року (а.с. 18, 19), відповідно до яких мати перебувала вдома у сторонньої особи, була в стані алкогольного сп`яніння, умови для проживання дитини не створені.
Відповідно до Актів обстеження умов проживання від 16 лютого 2026 року мати з дитиною перебуває вдома нерегулярно, спосіб життя матері не сприяє створенню стабільного та безпечного сімейного середовища для дитини, мати не піклується про здоров`я своєї дочки, їй роз`яснено про можливість звернення до органу опіки та піклування щодо тимчасового влаштування дитини на період усунення складних життєвих обставин. В будинку умови проживання незадовільні, не прибрано, розкидані речі. Приготована їжа відсутня, продукти дитячого харчування також відсутні. Температура повітря в приміщенні становить 2 градуси за Цельсієм. Санітарно-гігієнічний стан потребує покращення. Наявні факти зловживання алкоголем матір`ю. Мати неналежним чином контролює стан здоров`я дитини. В дитини на тілі виникли попрілості (а.с. 21-26, 28).
З письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 27) вбачається, що вона 13 лютого 2026 року мала запах алкоголю, оскільки випила 100 г горілки. Обіцяла звернутись з дитиною до лікаря, але не з`явилась, бо не мала чим доїхати. Коштів, щоб найняти автомобіль у неї немає. Живе за рахунок допомоги на дитину у розмірі 800 грн, аліментів від батька дитини вона не отримує, не оформлювала їх.
Згідно з Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 (а.с. 29-33) висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно, негайне відібрання дитини у батьків. Мати із зауваженнями не погоджується, вину не визнає. Фактів неналежного виконання батьківських обов`язків не визнає. Наявні ознаки неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків щодо забезпечення належного догляду та медичного обслуговування дитини.
Відповідно до інформації КНП "Чорнобаївський ЦПМСД" у січні 2026 року мати з дитиною була запрошена на плановий огляд в Іркліївську ЛА ЗПСМ для планового огляду та проведення лабораторних досліджень, але незважаючи на неодноразові звернення до матері, вона так і не з`явилась, мотивуючи відсутністю транспорту. На момент вилучення 16.02.2026 у дитини виражені ознаки ГРВІ, пелюшковий дерматит. Відмічається відставання дитини у фізичному та статокінетичному розвитку. Рекомендацій щодо догляду, профілактики рахіту, вигодовування мати не дотримувалась. (а.с. 34).
Суд дослідив Акт оцінки потреб сім`ї №29 від 17.02.2026 (а.с. 35-39), за висновком якого дитину ОСОБА_2 влаштовано в патронатну сім`ю ОСОБА_11 та за направленням лікаря дитину направлено на реабілітацію до КНП "Черкаський обасний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям ЧОР". Складні життєві обставини негативно впливають на стан дитини. Потреби дитини переважно не задовольняються. У разі відсутності втручання може виникнути загроза здоров`ю дитини. Мати не здатна задовольняти потреби дитини, батьківський потенціал дуже слабкий.
Судом досліджено характеристику ОСОБА_1 (а.с. 40), складену старостою Ревбинського старостинського округу. Так, ОСОБА_1 проживає у с. Ревбинці разом зі співмешканцем ОСОБА_12 , який перебуває на службі в ЗСУ. За неналежне виконання батьківських обов`язків, безвідповідальне відношення до виховання та утримання своїх дітей, попередньо з сім`ї виконкомом Великоканівецької сільської ради вилучено двох дітей. Після зміни місця проживання виконкомом Ревбинської сільської ради вилучено двох дітей. Після народження п`ятої дитини ОСОБА_13 батьки намагались забезпечувати зростання дитини в умовах, наближених до нормальних. Під час оглядів умов проживання та утримання дитини осінньо-зимовий період 2025-2026 року відмічалося загострення неналежного догляду за дитиною. Ососбливо це стало помітно, коли батька ОСОБА_12 призвали до лав ЗСУ. Хоча в останній час в їхньому будинку було відновлено електропостачання, завезено дрова, забезпечено дитину одягом, проведено ремонт водопостачання, все ж мати ОСОБА_1 за відсутності чоловіка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Вона часто була відсутня з дитиною за місцем проживання, зловживала спиртними напоями, недостатньо приділяла уваги фізичному здоров`ю дитини. Продуктами харчування була забезпечена не в повному асортименті, необхідному для нормального розвитку дитини. Підсобного господарства батьки не мали, земельну ділянку не обробляли. 
З інформаційної довідки щодо сім`ї ОСОБА_1 , складеної директором КЗ "ІЦНСП" вбачається, що ОСОБА_1 спочатку йшла на контакт, план супроводу виконувався частково. Для новонародженої дитини було придбано дитячу коляску, ванночку, памперси, одяг. Потім мати перестала виходити на зв`язок. Стала бродяжничати. Систематично зловживала алкоголем. У грудні 2025 року у зв`язку з мінімізацією складних життєвих обставин (за сприяння старости було підключено електроенергію до будинку, завезено тверде паливо, придбано речі для дитини) сім`ї ОСОБА_1 було припинено надання послуги "соціальний супровід". Але з початку січня 2026 року надійшла інформація, що мати неналежно забезпечує потреби дитини щодо догляду та медичного обслуговування.
Судом також досліджено Акти обстеження умов проживання від 17, 18, 20, 27 березня 2025 року, 25, 30 квітня 2025 року, 9 травня 2025 року, 6, 13 червня 2025 року, 3, 14, 28 липня 2025 року, 15 вересня 2025 року, 20 жовтня 2025 року, 27 листопада 2025 року, 15 грудня 2025 року. З ОСОБА_1 постійно проводились профілактичні бесіди. Часто під час відвідування дитина була брудна, в брудному одязі. Санітарно-гігієнічний стан будинку потребує покращення. Відсутня приготовна їжа. Часто під час відвідування сім`ї вдома нікого не було.
Рішенням Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради 16 лютого 2026 року №31 "Про негайне відібрання малолітньої дитини від матері та доцільність позбавлення матері батьківських прав" вирішено негайно відібрати дитину ОСОБА_2 від матері ОСОБА_1 та влаштувати в сім`ю патронатного вихователя. Також вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її дитини ОСОБА_2 . У висновку зазначено, що ОСОБА_1 не забезпечує ОСОБА_2 належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для її віку доглядом, що є прямою загрозою життю та її здоров`ю, та свідчить про жорстоке поводження з дитиною. (а.с. 58-60).
Стороною позивача до матеріалів справи додано витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №5 від 16.02.2026 (а.с. 88).
З листа КЗ "Іркліївський центр надання соціальних послуг" від 02.04.2026 №11 вбачається, що ОСОБА_1 13.03.2026 та 17.03.2026 спілкуючись по телефону, мала ознаки алкогольного сп`яніння (мова нечітка, невиразна, важка для розуміння, плуталася в словах та фактах, говорила неправдиву інформацію щодо свого місця перебування). Під час планових відвідувань сім`ї 18.03.2026 та 26.03.2026 матері вдома не було, на контакт не йде, слухавку не бере, план супроводу не виконує (а.с. 89).
Випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 18.02.2026 дитині встановлено діагнози та зазначено, що вона хворіла 24.03.2025, 10.12.2025, 15.01.2026, 16.02.2026 (а.с. 90).
ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування в КНП "Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативої допомоги Черкаської обласної ради" з 18.02.2026 по 11.03.2026 (а.с. 91).
ОСОБА_1 18.04.2026 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що за період лікування дитини вона жодного разу її не бачила, не телефонувала в реабілітаційний центр, належні умови для дитини не створила, лікування від алкоголізму не пройшла, не працевлаштувалась (а.с. 92).
ОСОБА_1 15 січня 2024 року, 21 травня 2024 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, 19 березня 2026 року - за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 99-104).
Суд дослідив рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2021 року (справа №709/385/21), 05 вересня 2024 року (справа №709/516/24), 29 жовтня 2025 року (справа №709/962/25) про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її неповнолітніх дітей (а.с.105-114 ).
Також в судовому засіданні досліджено фотографії домашньої обстановки в будинку, в якому проживає ОСОБА_1 , та стану дитини (а.с. 115-125).
Такими є встановлені фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частина першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, добровільно не бере участі в утриманні дитини, не цікавиться її вихованням та розвитком, зловживає алкогольними напоями.
Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відповідає інтересам дитини. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, не цікавиться самопочуттям та станом дитини.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати (батько) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Соціальними службами регулярно вживалися заходи для підтримки сім`ї, проводилась роз`яснювальна робота. Проте ці заходи не принесли результату, ОСОБА_1 продовжувала ігнорувати вимоги щодо належного догляду за дитиною. 
Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо того, що вона належно виконує батьківські обов`язки. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження всі обставини, на які вказує сторона позивача. 
Усі встановлені судом обставини справи дають ґрунтовні підстави для висновку, що відповідач не виконувала своїх батьківських обов`язків з виховання дитини протягом тривалого часу, тобто фактично самоусунулась (ухилилась) від виховання дитини, не піклувалась про її фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 
3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Оцінивши всі досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача відносно дитини є винною, оскільки вона свідомо й навмисно нехтувала своїми батьківськими обов`язками стосовно дитини протягом досить тривалого часу, що є підставою для задоволення заявлених вимог про позбавлення батьківських прав. Задоволення позову відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
А відтак, з відповідача на користь опікуна, або установи, де перебуватиме дитина, на утримання дитини підлягають стягненню аліменти, з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 26 лютого 2026 року і до досягнення нею повноліття.
Керуючись ч. 1 ст. 430 ЦПК України в межах суми платежу за один місяць, рішення про стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 березня 2026 позивачеві відстрочено сплату судового збору при подачі позовної заяви до ухвалення рішення у справі.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внести до актового запису про народження ОСОБА_2 №11 від 24 березня 2025 року, здійсненого Виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, відповідні зміни.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь опікуна або установи, де перебуватиме дитина, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2026 року, і до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Виконавчий комітет Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 04408100, місцезнаходження: с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області, вулиця Соборності, 2;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         І.М. Кваша