ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/1962/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 23.02.2026 через підсистему «Електронний Суд» звернулась до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі –відповідач), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу служби у поліції вислуги років за період навчання в Інституті кримінально-виконавчої служби та період проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України;
- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу служби у поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, період навчання в Інституті кримінально-виконавчої служби та період проходження служби (вислугу років) в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 01.09.2012 року по 16.01.2023 року, станом на 17.01.2023 року (дату прийняття на службу в поліцію).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Ухвалою суду від 06.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито провадження у справі в межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. 
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що Закон №580 містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції, і цей перелік не містить службу в ДКВС, таким чином правові підстави для зарахування вказаного періоду до стажу служби в поліції відсутні.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що діяльність та функції, які виконувались позивачем на момент проходження служби та стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.
Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що стаж служби в поліції встановлюється діючим поліцейським задля набуття права на надбавки до грошового забезпечення та надання додаткової оплачуваної відпустки. Разом з тим, вислуга років обчислюється і до якої дійсно додатково зараховується час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, зокрема і в ДКВС відповідно до абзацу 2 пункту «й» статті 17 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виключно з метою призначення пенсії та визначення її розміру, особам які набули право на пенсію відповідно до ст. ст. 1-2 , 12, 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Слід зазначити, що стаття 12 Закону № 2262 визначає виключно умови призначення пенсій за вислугу років та не підлягає застосуванню при розрахунку надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки періоду навчання позивача. Отже, положення Постанови № 393 не регулюють питання, передбачені частиною 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».
Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 у період з 01.09.2012 по 20.07.2016 навчалась в Інституті кримінально-виконавчої служби, а у період з 20.07.2016 по 16.01.2023 проходила службу в підрозділах Державної пенітенціарної служби України, що підтверджується послужним списком (а.с.16 зворот-18 зворот).
Відповідно до витягу з наказу Національної поліції України від 16.01.2023 №55 о/с дск прийнято на службу в поліції та призначено ОСОБА_1 , новоприйняту, старшим оперуповноваженим, установлено їй відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 посадовий оклад у розмірі 2800 і статті 78 розділу VІІ Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 17.01.2023 – 00 (нуль) років 00 (нуль) місяців 01 (один) день, присвоєно первинне спеціальне звання «рядовий поліції», закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером – 0179961, з 17.01.2023 (а.с.10).
22.12.2025 ОСОБА_1 звернулась із рапортом до заступника голови-начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, у якому просила повідомити чи враховується вислуга років: 10 років 04 місяці 16 днів в системі органів виконання покарань при встановленні надбавки за вислугу років та для надання додаткової оплачуваної відпустки (а.с.10 зворот-11).
Відповідач листом від 16.01.2026 за №5232--2026 повідомив, що відсутні правові підстави для зарахування до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, терміну перебування на службі в системі Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.11 зворот-12).
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби у поліції період проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 20.07.2016 по 16.01.2023, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі – Закон №580-VІІІ), який набрав чинності 07.11.2025.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною першою статті 78 Закону №580-VІІІ стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (частина друга статті 78 Закону №580-VІІІ).
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Як визначено частиною третьою статті 78 Закону №580-VIII, під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 20.07.2016 по 16.01.2023 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби.
У відзиві відповідач зазначає, що установи Державної кримінально-виконавчої служби України не входять до переліку, визначеного статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію», а тому такий стаж не зараховується до стажу служби в поліції, однак із такими доводами відповідача суд не погоджується, з огляду на таке.
01 січня 2004 року набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України, пунктом 5 розділу Прикінцеві положення якого було установлено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
23.06.2005 прийнятий Закон України №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713-IV), який набрав чинності 20.07.2005. Закон визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2713-IV Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Як установлено частиною першою статті 14 Закону №2713-IV, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
За приписами частини другої статті 14 названого Закону служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
За змістом частини четвертої статті 14 Закону №2713-IV громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.
Також відповідно до частин шостої, сьомої статті 14 цього Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: 1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби; 2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби; 3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби; 4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби; 5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби. Присвоєння і позбавлення спеціальних звань, а також пониження і поновлення у спеціальному званні здійснюються в установленому порядку.
Частина п`ята статті 23 Закону №2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях частини п`ятої статті 23 цього Закону (до змін від 10.11.2015 та від 06.12.2016) було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV. Згідно з преамбулою Статуту його дія поширюється і на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 дійшов правового висновку, що на працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується (з 13 травня 2010 року по 03 липня 2017 року), розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18 дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
Верховний Суд у своїх висновках вказував, що з огляду на тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, підлягає зарахуванню стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України.
У постановах від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 та від 01.08.2023 у справі №240/30024/21 Верховний Суд також зазначив, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а тому має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.
З огляду на викладене, служба позивача у період з 20.07.2016 по 16.01.2023 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України (в подальшому поліція), а тому в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII має зараховуватися до стажу служби в поліції.
Щодо визначення дати, з якої підлягає зарахуванню спірний період служби, суд зазначає, що право на перерахунок/зарахування стажу реалізується з моменту подання відповідного рапорту. Позивач звернулась до відповідача з рапортом 22.12.2025, саме з цієї дати в межах шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом у позивача виникли підстави для зарахування спірного періоду до стажу служби в органах ДКВС України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування до вислуги років спірних періодів проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, починаючи з 22.12.2025.
В обґрунтування позовних вимог у частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби у поліції періоду навчання з 01.09.2012 по 20.07.2016 в Інституті кримінально-виконавчої служби позивач посилається на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 (далі - Постанова №393).
Так у постанові від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19 колегія суддів Верховного суду зазначає, що відповідно до преамбули Постанови №393 остання прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.
Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".
Пункт 2 Постанови №393 встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Таким чином, Верховний Суд, приходить до висновку, що пункт 2 Постанови №393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.
Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби у поліції періоду навчання з 01.09.2012 по 20.07.2016 в Інституті кримінально-виконавчої служби необхідно відмовити.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періоду служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 20.07.2016 по 16.01.2023.
Зобов`язати Національну поліцію України зарахувати з 22.12.2025 ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 20.07.2016 по 16.01.2023.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 48 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 13 травня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ). 
Відповідач: Національна поліція України (код ЄДРПОУ 40108578, вул. Богомольця Академіка, буд.10, м. Київ, 01601).

Суддя С.В. Бородавкіна