Справа №295/2197/26
Категорія 69
2/295/2473/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2026 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі 
Головуючої судді Воробйової Т.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в:
09.02.2026 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини.
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, від якого мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі подружжя перебуває у процесі розлучення.На даний час дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному забезпеченні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини на добровільній основі та регулярно, без офіційного визначення розміру та порядку сплати аліментів. Такий спосіб утримання не забезпечує стабільного та повного матеріального утримання дитини. Позивач вказує, що з метою належного захисту прав та інтересів дитини, а також забезпечення регулярної та достатньої матеріальної допомоги, вона звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно. Позивач вказує, що відповідач є здоровим та працездатним, проходить службу в ЗСУ - у в/ч НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 27.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
31.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов, у якому вказано, що, за твердженням позивача, відповідач ОСОБА_2 нібито не надає допомоги на дитину. Це твердження є неправдивим. Відповідно до довідки про перевірку житлових умов №13872 від 2026 року, виданої житловою комісією військової частини НОМЕР_1 , відповідач фактично проживає разом із дружиною (позивачем) та сином за адресою: АДРЕСА_1 . Склад його сім`ї - 3 особи. Вони ведуть спільний побут, що виключає факт ухилення від утримання дитини. Крім того, позивачем було надано недостовірну інформацію щодо фактичного проживання. Відповідач сумлінно ставиться до батьківських обов`язків, що підтверджується копіями платіжних квитанцій, згідно з якими ОСОБА_2 добровільно регулярно перераховує на рахунок ОСОБА_1 кошти із чітким призначенням платежу — «аліменти», незалежно від того, що також окремо забезпечує сім`ю у фінансово-побутовому питанні. Крім того, відповідачем регулярно купуються речі першої необхідності для дитини, іграшки та оплачуються освітні потреби, що підтверджується доданими до відзиву копіями чеків. У задоволенні позову просить відмовити.
09.04.2026 від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що ОСОБА_1 не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими, такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Представником відповідача зазначено невірну дату видачі довідки про перевірку житлових умов — 2026 рік, тоді як у самій довідці вказано, що перевірка нібито проводилася 06.12.2025. Станом на зазначену дату позивач та відповідач проживали спільно, що виключає можливість підтвердження факту окремого проживання. Крім того, фактично жодної перевірки житлових умов у зазначений день не проводилося, оскільки позивач разом із дитиною перебувала за місцем проживання протягом усього дня, і жодні уповноважені особи за вказаною адресою не з`являлися. Таким чином, наведена довідка є неналежним та недостовірним доказом. Фактичне припинення спільного проживання відповідача з позивачем та дитиною відбулося лише 11.01.2026.Довідка, видана головою ОСББ від 16.03.2026, не відповідає дійсності. На момент її видачі відповідач вже понад два місяці фактично не проживав за зазначеною адресою. Позивач повідомляла голову ОСББ про такі обставини, однак відповідна довідка була видана із відомостями, що не відповідають реальному стану речей. Крім того, позивачу також була надана довідка від 09.03.2026, видана тим самим головою ОСББ, у якій відсутні будь-які відомості про проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .Відповідач фактично не бере належної участі у вихованні та утриманні дитини. Він не проживає разом із дитиною, не бере участі у вирішенні повсякденних побутових питань. Спілкування з дитиною обмежується телефонними розмовами та короткотривалими зустрічами один раз на тиждень, при цьому відповідач забирає дитину до себе за іншою адресою проживання, що підтверджує факт його окремого проживання. З метою забезпечення стабільного, регулярного та передбачуваного матеріального утримання дитини, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Стягнення аліментів у судовому порядку гарантує належне забезпечення дитини незалежно від суб`єктивного бажання відповідача виконувати свій обов`язок. У відповіді на відзив вказано, що позивач позов підтримує та просить задовольнити.
Заперечення на відповідь на відзив до суду не надійшло.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Згідно з ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25.04.2015 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №358.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки про перевірку житлових умов, яка складена житловою комісією в/ч НОМЕР_1 від 06.12.2025 №13872, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї 3 особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 – дружина, ОСОБА_3 – син.
Згідно з довідками голови правління ОСББ «Європа плюс» В. Корсовецького №01/02 від 02.02.2026 та №02/03 від 09.03.2026, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з довідкою голови правління ОСББ «Європа плюс» В. Корсовецького №04/03 від 16.03.2026, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати сина до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня.
За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дітей, які необхідні для забезпечення належного рівня їх розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що позивач вказала неправдиві відомості, що ОСОБА_2 не надає допомоги на дитину.
Однак, таке твердження відповідача не відповідає дійсності. Позивач у позові зазначила, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини на добровільній основі та регулярно, без офіційного визначення розміру та порядку сплати аліментів, однак, на переконання позивача, це не забезпечує стабільного та повного матеріального утримання дитини.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що сплата аліментів відповідачем на власний розсуд може не забезпечувати стабільного матеріального утримання дитини. Хоч відповідач наразі належно виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, систематично перераховує кошти позивачу як аліменти, однак такі дії повністю залежать від волевиявлення ОСОБА_2 , який сплачує аліменти у розмірі та порядку, який визначений нам самим, що не може гарантувати повноти та стабільності надання коштів на утримання дитини.
Відповідач посилається також на те, що він фактично проживає разом з позивачем та сином за адресою: АДРЕСА_1 , вони ведуть спільний побут, що виключає факт ухилення від утримання дитини.
Сторони надали до суду різні довідки щодо складу осіб, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , які містять суперечливі дані щодо проживання чи не проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою, тому такі довідки суд до уваги не бере.
Разом з тим, у відзиві відповідач стверджує, що перераховує позивачу кошти на утримання дитини, що позивачем не заперечується. До відзиву долучені копії скрін-шотів мобільного додатку, з якого вбачається, що відповідач перераховує кошти з призначенням платежу «аліменти».
Отже, на переконання суду, такими діями відповідач визнає та підтверджує, що дитина проживає разом з матір`ю, яка вживає заходів щодо забезпечення життєдіяльності дитини, та усвідомлює свій обов`язок сплачувати аліменти.
Будь-яких доказів на спростування того, що малолітній син ОСОБА_6 проживає з матір`ю, відповідач не надав. 
Ті обставини, що відповідач добровільно сплачує кошти на утримання дитини, не є підставою для відмови у позові, оскільки сину сторін має бути забезпечений належний життєвий рівень, що потребує стабільної, регулярної та повної сплати аліментів на його утримання.
Будь-яких відомостей, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, відповідач до суду не повідомив, доказів на спростування свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина, не надав.
З наявних матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, працює на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з психологічної підтримки, отже отримує регулярний дохід у виді грошового забезпечення та спроможний сплачувати аліменти.
При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю, враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, приладдям для розвитку та навчання, речами особистої гігієни, лікуванням, дозвіллям, тощо, що є загальновідомим, суд, виходячи з розміру позовних вимог, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини.
Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України та статтями 180, 182, 183, 185 СК України, суд,- 
в и р і ш и в:
Позовну заяву задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.02.2026 та до повноліття дитини. 
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 1064,96 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Суддя Т.А. Воробйова