справа № 208/7276/25
провадження № 2/208/888/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г., 
за участі секретаря судового засідання - Агеєвої В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №208/7276/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстарції актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Одеса) про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з літа 2024 року він зустрічався і перебував в інтимних стосунках з ОСОБА_2 . Через деякий час ОСОБА_2 повідомила йому, що він є справжнім батьком її сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Оскільки на час народження ОСОБА_4 , ОСОБА_2 перебувала у відносинах з ОСОБА_3 , то батьком дитини у свідоцтві про народження згідно ст.ст. 122,133 СК України був записаний не він, а можливо саме ОСОБА_3 .
Він бажає підтвердити своє батьківство відносно дитини ОСОБА_4 і хоче, щоб його батьківство було офіційно оформлено, тому й звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати його батьківство по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключити відомості про відповідача ОСОБА_3 , як батька дитини ОСОБА_4 та внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 , вказавши прізвище дитини " ОСОБА_5 ", по-батькові " ОСОБА_6 ", а також в графі відомості про батька зазначити його.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 року по цивільній справі №208/7276/25 визначено головуючого суддю Гречану В.Г.
Ухвалою суду від 06.06.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін протягом п`яти днів для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.
24.06.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Згідно із відповіддю № 1461153 від 09.06.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 26.06.2025 року зобов`язано Державну міграційну службу України надати інформацію щодо місця реєстрації або перебування відповідача  ОСОБА_3 , оскільки встановити місце його реєстрації та проживання не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю будь-яких даних щодо нього в позовній заяві.
Ухвалою суду від 27.06.2025 року відкрито провадження у справі №208/7276/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
08.07.2025 року до суду надійшла відповідь з Державної міграційної служби України за № 6.2-8302/6-25 від 07.07.2025 року, з якої вбачається, що у зв`язку з відсутністю дати та місця народження ОСОБА_3 відсутня можливість надати повну інформацію відносно нього.
Ухвалою суду від 30.10.2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено проведення судово-генетичної експертизи, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи "Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради". 
02.01.2026 року до суду з Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ухвалу суду від 30.10.2025 року про призначення судово-генетичної експертизи повернуто без виконання, у зв`язку з неявкою громадянки ОСОБА_2 з дитиною 15.12.2025 року та 19.01.2026 року.
Ухвалою суду від 06.02.2026 року поновлено провадженя у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 14.04.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання по суті.
В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 зазначив, що перебував у відносинах з ОСОБА_2 .. Потім він пішов служити, а коли повернувся зі служби, то ОСОБА_2 перебувала у відносинах вже з іншим чоловіком та народила дитину, батьком якого у свідоцтві про народження записаний ОСОБА_3 . Однак, як повідомила потім ОСОБА_2 , батьком хлопчика насправді є ОСОБА_1 . В досудовому порядку вирішити питання щодо можливості внесенні змін до актового запису про народження дитини не вдалося, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки бажає визнати своє батьківство по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чому відповідач з дитиною не з`явилася до експертної установи для проведення генетичної експертизи, йому не відомо. Також зазначив, що ОСОБА_2 не дає ОСОБА_1 можливості бачитися та спілкуватися з дитиною. Наголосив, що всі наявні у позивача докази того, що він є батьком дитини, надані суду. Будь-яких інших доказів, в тому числі експертизи, яка б підтвердила його батьківство в нього відсутня, оскільки мати дитини не з`явилася до експертної установи.  Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
07.05.2026 року в судове засідання позивач ОСОБА_1 , будучи обізнаним про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.
07.05.2026 року представник позивача - адвокат Грудський І.М. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач  ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлялася шляхом направленням судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою її реєстрації, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи.
В судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Відповідач ОСОБА_3 , про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направленням судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою проживання, зазначену у позовній заяві, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи
В судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.
07.05.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Заслухавши позивача ОСОБА_1 , позицію представника позивача адвоката Грудського І.М. дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України  передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 122 СК України, передбачено, що Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, - Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
Ч. 2 ст. 129 СК України передбачено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зазначено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.216.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Судом встановлено, що спір між сторонами, пов`язаний із встановленням батьківства позивача ОСОБА_1 по відношенню до дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки позивачем по справі не надано суду копії свідоцтва про народження дитини, однозначно встановити, у відповідності до ст. 121 чи 125 СК України було проведено реєстрації дитини в органах РАЦС, не виявляється можливим.
Факт того, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ймовірно може бути сином позивача, випливає лише із пояснень самого позивача, однак підтвердити цей факт відповідним висновком експерта не можливо, оскільки ухвала суду про призначення судово-генетичної експертизи від 30.10.2025 року повернута на адресу суду без виконання у зв`язку з неявкою матері та дитини у визначені дні до експертної установи, що в свою чергу позбавляє експерта провести призначену судом експертизу.
Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні, 09.03.2026 року зазначив, що з ОСОБА_2 він не спілкується, тому йому не відомо причину її неявки до експертної установи, також зазначив, що не вбачає підстав для призначення повторної генетичної експертизи, оскільки більш за все ОСОБА_2 також не з`явиться з дитиною до експертної установи. Інших доказів він не має.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини.
Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів його спорідненості з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а рішення суду не можу грунтуватися лише на словах та припущеннях сторін, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню та залишаються за позивачем.
Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268, 274, 279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задовленні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстарції актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://zv.dp.court.gov.ua.

Відомості про сторони:

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Відділ державної реєстарції актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 33247395, адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. василя Стуса. Буд. 2А. 
Рішення суду виготовлено та проголошено 13.05.2026 року о 17 годині 00 хвилин.

Суддя В.Г. Гречана