ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25181/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/25181/25 (головуючий суддя першої інстанції - Конєва С.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.09.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо взяття його на військовий облік та внесення відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття на військовий облік та про порушення правил військового обліку на підставі «Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №932 від 16.08.2024 року;
- зобов`язати відповідача виключити його з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести відомості до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та про порушення правил військового обліку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно відомостей застосунку Резерв+ позивачу зазначено категорію обліку «військовозобов`язаний», статус позивача «на обліку», що на думку позивача не відповідає дійсності, адже він є виключеним з військового обліку. Вважає, що п.23 Порядку №1487, на який посилався відповідач» не поширюється на нього, оскільки він не є військовозобов`язаним, призовником або резервістом. Зауважує, що посилання відповідача на п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є недоречним, адже позивач не є військовозобов`язаним. Вважає, що на момент прийняття довідки ВЛК про непридатність позивача до військової служби, ВЛК при ТЦК та СП діяло у спосіб, визначений законодавством. Зауважує, що свідоцтво про хворобу не складалося та відповідно таке свідоцтво на затвердження не направлялося, адже на час проходження ВЛК це не було передбачено Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008. Звертає увагу, що наказ про поновлення його на обліку не видавався, а отже ефективним способом захисту його порушеного права є внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом зміни категорії військового обліку та приведення у відповідність даних реєстру та військово-облікового документу позивача.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Довгинцівського райвійськомату №79 (замість військового квитка) від 09.03.2000 року ОСОБА_1 був взятий на військовий облік.
Згідно вказаної довідки в графі «Відомості про медичні обстеження» зазначено: 03.11.1999 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр.1 ст.22а НМОУ 2-94.
11.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 видана довідка ВЛК за №2/1347 за змістом якої позивачеві - ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 11.03.2022 р., діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання – «Міотрофічний склероз ш/грудного відділу хребта», на підставі статті 22а графи ІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
27.05.2025 року та 15.08.2025 року, сформувавши дані у Єдиному Реєстрі у застосунку «Резерв+», позивач виявив, що він з 20.02.2009 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 та у ньому наявні відомості про порушення позивачем правил військового обліку, про що свідчить зміст відповідних даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 15.08.2025 року.
Не погодившись із діями відповідача щодо взяття його на військовий облік, позивач оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2016 року № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: 1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.
Відповідно до ст.5 Закону №1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України
Частиною 1 статті 6 Закону № 1951-VIII передбачено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 
1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 
2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:
1) отримувати інформацію про своє включення (не включення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (не включення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Таким чином, встановлене законодавцем право призовника, військовозобов`язаного та резервіста звертатися в порядку до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (не включення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру пов`язано з обов`язком органу ведення Реєстру (яким в даному випадку є відповідач) розглянути таку заяву, перевірити відповідність персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним і привести відомостей Реєстру у відповідність з персональними даними призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Приписи ст. 1 цього закону передбачають, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ст.37 Закону № 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які зокрема визнані непридатними до військової служби.
Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402 в редакції на час спірних правовідносин) затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.
Згідно пункту 2.1 глави 2 розділу I цього положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно п. 3.8 глави 3 розділу II постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Позивач 03.11.1999 р. згідно даних довідки ІНФОРМАЦІЯ_7 №79 (замість військового квитка) виданої 09.03.2000р. ВЛК був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр. 1 ст.22а НОМО України 12-94 про що свідчить зміст копії наведеної Довідки, наявної у справі.
За даними копії Облікової картки позивача на підставі вказаного вище висновку ВЛК позивач був виключений з військового обліку за станом здоров`я 02.03.2000 р..
Далі, 11.03.2022 р. ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 стосовно позивача комісією було проведено медичний огляд та його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 22 а граф ІІ Розладу хвороб про що було складено Довідку ВЛК від 11.03.2022р. за №3/1347, яка містить підписи голови та секретаря ВЛК та печатку наведеного вище ІНФОРМАЦІЯ_6 .
15.08.2025 р. із даних Реєстру, сформованих позивачем через мобільний застосунок «Резерв+» у його електронному ВОД позивач виявив дані про себе з приводу того, що він (незважаючи на вищенаведені висновки ВЛК про його непридатність до військової служби, виключення з військового обліку) з 20.02.2009 р. перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 як військовозобов`язаний, а також у ньому міститься інформація про порушення позивачем військового обліку.
Таким чином, із наведених встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у відповідному Реєстрі наявна інформація стосовно позивача про перебування його на військовому обліку та порушення правил військового обліку без урахуванням відомостей, які містяться у Обліковій картці позивача та Довідці ВЛК від 11.03.2022 р. №2/1347 про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що свідчить про те, що вказані відомості стосовно позивача є недостовірними.
Відтак, такі відомості мають бути виправлені органом ведення Реєстру (у даному випадку відповідачем) за мотивованою заявою позивача, що відповідає вищенаведеним приписам п.2 ч. 1 ст.9 Закону №1951-УІІІ.
Разом з тим, позивач у справі із відповідною мотивованою заявою про виправлення недостовірних відомостей щодо нього (про перебування його на військовому обліку та порушення правил військового обліку всупереч відомостей, які містяться у Обліковій картці позивача та Довідці ВЛК від 11.03.2022р. №2/1347 про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку) до органу ведення Реєстру, тобто, до відповідача не звертався, таких доказів матеріали справи не містять.
За таких обставин та враховуючи, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться вищенаведені недостовірні дані стосовно позивача, такі недостовірні відомості мають бути виправлені за мотивованою заявою позивача, поданою до органу ведення Реєстру (у даному випадку до відповідач) у порядку, встановленому п.2 ч.1 ст.9 Закону №1951-УІІІ, суд дійшов до висновку, що оскільки така мотивована заява позивачем до відповідача не подавалась, відповідачем дане питання за його заявою не вирішувалось, відповідно, права та інтереси позивача ще не є порушеними, тому позовні вимоги позивача у цій справі є передчасними, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/25181/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/25181/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко