Справа № 420/37701/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0189469-2409-1505-UA51040050000073907, №0189468-2409-1505-UA51040050000073907, №0189467-2409-1505-UA51040050000073907, №0189466-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025, якими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та на праві власності йому належать нежитлові приміщення за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, бульвар Золотий Берег, буд. № 14, 47-6, 55 №117. При ознайомленні з даними в «електронному кабінеті платника» встановлено, що ГУ ДПС в Одеській області винесено податкові повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, №№0189469-2409-1505-UA51040050000073907, 0189468-2409-1505-UA51040050000073907, 0189467-2409-1505-UA51040050000073907, 0189466- 2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 року.
Вважаючи протиправними прийняті відповідачем податкові повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Доводи позову мотивовані наступним. Позивач вказує, що податкові повідомлення рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, по тим самим об`єктам нерухомості вже приймались податковою службою у 2024 та були предметом оскарження в судовому порядку (справа № 420/39241/24). У подальшому їх було відкликано, у зв`язку з прийняттям рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 за № 842-VIII «Про внесення змін та доповнень до рішень Кароліно-Бугазької» сільської ради від 15.07.2021 року №259-VIII «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Кароліно-Бугазької сільської ради на 2022 рік», яким затверджено нові ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (будинки готельного типу). При цьому, зміни щодо ставок оподаткування згідно рішення Кароліно- Бугазької сільської ради від 25.12.2024 року №842-VIII вводяться в дію з 01.01.2023 року. Посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, п. 12.3 ст. 12, п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, позивач стверджує, що застосування ставки у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати на підставі рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 року №842-VIII при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень є порушенням конституційного принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, оскільки нову ставку податку застосовано до попередніх податкових періодів.
Також у позові зазначено, що нежитлові приміщення за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, бульвар Золотий Берег, № 14, 47-6, 55 №117, використовуються виключно з метою отримання прибутку при здійсненні підприємницької діяльності, a саме при розміщенні та проживанні відпочиваючих (громадян) в курортно-літні періоди року. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України наказом №309 від 22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України територію смт Затоки, Кароліно-Бугазької сільської територіальної громади, Білгород-Дністровського району Одеської області було віднесено до території, на якій велися бойові дії у період з березня по серпень 2022 року. У подальшому, в період 2022-2025 рр. в межах с.м.т. Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області не визначено жодної пляжної зони для безпечного відпочинку громадян на водних об`єктах. Листом від 01.09.2022 позивачем поінформовано ГУ ДПС в Одеській області (відповідно до Наказу № 225 від 29.07.2022 МФ України) про неможливість виконання податкових обов`язків по сплаті місцевих податків, у зв`язку з встановленими заборонами, які повністю обмежили право вільного користування та розпорядження майном за цільовим призначенням. Відсутність будь-якого господарської діяльності підтверджується також податковими деклараціями платника Єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 рік. З урахуванням викладеного позивач вважає, що підстави для нарахування податку на нерухоме майно відсутні.
Ухвалою суду від 12.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні без виклику сторін. 
Також цією ухвалою суд витребував від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію у вигляді належним чином засвідчених письмових доказів щодо підстав прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 09.05.2025р. №0189469-2409-1505-UA51040050000073907, №0189468-2409-1505-UA51040050000073907, №0189467-2409-1505-UA51040050000073907, №0189466-2409-1505-UA51040050000073907 та інші наявні докази, що стосуються предмета спору.
24.11.2025 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву з додатковими доказами. 
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує. 
Так, відповідач зазначив, що позивач є власником об`єктів нерухомого майна: будівлі та споруди бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », реєстраційний номер 1129956451103, загальною площею 251,8 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 01.12.2017; будівлі та споруди бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », реєстраційний номер 2329896851000, загальною площею 1274,1 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 06.04.2021; майновий комплекс бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », реєстраційний номер 331883751103, загальною площею 118,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 05.04.2014; будівлі та споруди бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », реєстраційний номер 411255051103, загальною площею 3641,5 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 27.07.2022; з 01.07.2014 до 27.07.2022 загальна площа об`єкта складала 3115,98 кв. м. У зв`язку з чим, відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПКУ, позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб, за січень-грудень 2023 року на загальних підставах в автоматичному режимі згідно податкових повідомлень-рішень: № 0189466-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 на суму 3973,10 грн; № 0189468-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 на суму 42682,35 грн; № 0189467-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 на суму 121990,25 грн; № 0189469-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 на суму 8435,30 гривень. Сформовані податкові повідомлення-рішення, згідно п. 42.1. с. 42 ПК України, направлялися за податковою адресою рекомендованим листом з повідомлення про вручення, однак лист повернувся без отримання з позначкою «за закінченням терміну зберігання».
Також відповідач наголосив, що територія смт. Затока Кароліно-Бугазької сільської територіальної громади була віднесена до території, на якій ведуться бойові дії – територія активних бойових дій, в період з 03.03.2022-17.08.2022 року. Однак, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті за податкові (звітні) періоди січень-грудень 2023 року, тобто коли дану територіальну громаду було виключено з переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій рф № 309 від 2022 року. Отже, як вважає відповідач, нарахування податкових зобов`язань здійснено з дотриманням чинного податкового законодавства, зокрема пп. 69.22 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Разом із відзивом відповідач подав Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік, по об`єктах оподаткування, які належать позивачу.
29.11.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив.
У відповіді на відзив сторона позивача наголошує на неможливості застосування податків та податкового законодавства в ретроспективному порядку, а при винесенні податкових повідомлень-рішень від 09.05.2025 за №№0189469-2409-1505-UA51040050000073907, 0189468-2409-1505-UA51040050000073907, 0189467-2409-1505-UA51040050000073907, 0189466-2409-1505-UA51040050000073907 такий порядок застосовано, а саме ставку податку, встановлену рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради від 25.12.2024 року №842-VIII.
24.03.2026 року представником позивача подано заяву про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 
01.04.2026 року представником відповідача подано заперечення на заяву про компенсацію судових витрат, мотивоване тим, що заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. є завищеною та неспівмірною зі складністю справи.
Інші заяви по суті справи та додаткові докази учасниками справи не надавались.
З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф», якими позивачу – ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання за платежем: 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2023 року, а саме:
№0189469-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 року, яким нараховано податок на нерухоме майно за будівлі готельні загальною площею 251,80 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 01.12.2017, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, на суму 8435,30 грн. (а.с. 9);
№0189468-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 року, яким нараховано податок на нерухоме майно за будівлі готельні загальною площею 1274,1 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 06.04.2021, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, на суму 42 682,35 грн. (а.с. 10);
№0189467-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 року, яким нараховано податок на нерухоме майно за будівлі готельні загальною площею 3641,5 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 27.07.2022, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, на суму 121990,25 грн. (а.с. 11);
№0189466-2409-1505-UA51040050000073907 від 09.05.2025 року, яким нараховано податок на нерухоме майно за будівлі готельні загальною площею 118,60 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 05.04.2014, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, на суму 3973,10 грн. (а.с. 12).
Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду за даним позовом.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у спірний період позивач був власником вказаних об`єктів нерухомого майна.
При зверненні до суду з даним позовом позивач наполягає, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем протиправно застосовано ставку податку, визначену на підставі рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 року №842-VIII, яке прийнято пізніше податкового періоду 2023 р.
Також позивач вказує, що протягом податкового періоду 2023 р. нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_3 , не використовувалось за цільовим призначенням, у зв`язку з заборонами, пов`язаними з веденням бойових дій.
Отже, спірними у межах цих правовідносин є питання щодо оподаткування нерухомого майна, що належить позивачу, податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у спірний податковий період та застосування ставки податку, визначеної рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 року №842-VIII. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Податковий кодекс України).
Відповідно до п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентує стаття 266 Податкового кодексу України.
У відповідності з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).
Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Щодо ставки податку, згідно з пп. 266.5.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:
об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Предметом спору у даній справі є правомірність нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року.
Щодо ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року.
Згідно обставин справи, листом Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 31.01.2025 року №01-15/137, ГУ ДПС в Одеській області повідомлено, що Кароліно-Бугазькою сільською радою 25.12.2024 р. прийнято рішення за №842-VIII «Про внесення змін та доповнень до рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 15.07.2021 року №259-VIII «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Кароліно-Бугазької сільської ради на 2022 рік», виклавши додаток до рішення «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» в новій редакції. Вищезазначене рішення мало пролонговану дію у 2023р., рішення набирає чинності з 01.01.2023 року.
Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Кароліно-Бугазької сільської ради на 2022-2023 рр. встановлена рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 р. №842-VIII, та становить для «будівлі готельні» 0,500 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. для фізичних осіб.
Позивач оскаржує порядок обчислення йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року, згідно з рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 р. №842-VIIІ, оскільки його прийнято пізніше самого податкового періоду.
Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне. 
Відповідно до пунктів 8.1, 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Згідно з п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Відповідно до положень пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10, п. 265.1 ст. 265, пп. 266.1.1, пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Будучи власником об`єктів нерухомого майна, позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 7.1 статті 7 Податкового кодексу України передбачено, що під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.
Отже, ставка податку належить до обов`язкових елементів податку.
Одним із принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство, є принцип стабільності, який полягає в тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (пп.4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України).
Згідно з п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
На період дії воєнного чи надзвичайного стану в Україні на територіях, де тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідні сільські, селищні, міські ради, рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів та/або надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів мають право приймати відповідні військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації у порядку, передбаченому цим Кодексом для сільських, селищних, міських рад.
Рішення органів, зазначених у частині третій статті 33 Кодексу цивільного захисту України (крім керівників суб`єктів господарювання), про обов`язкову евакуацію населення є підставою для обов`язкового прийняття відповідним органом місцевого самоврядування або військовою адміністрацією чи військово-цивільною адміністрацією (на територіях, де тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідні сільські, селищні, міські ради) в межах територій, щодо яких прийнято рішення про обов`язкову евакуацію населення, рішень про встановлення податкових пільг зі сплати плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних та юридичних осіб.
До таких рішень органів місцевого самоврядування, військових адміністрацій або військово-цивільних адміністрацій та/або рішень про внесення змін до таких рішень не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу, законів України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання" та частини четвертої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Відповідно до пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Водночас, згідно з пп. 12.3.8 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, на період дії воєнного чи надзвичайного стану сільські, селищні, міські ради мають право приймати рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів та податкових пільг із сплати місцевих податків та/або зборів без застосування процедур, передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". У разі введення воєнного чи надзвичайного стану в окремих місцевостях України положення цього підпункту поширюється виключно на представницькі органи територіальних громад відповідних адміністративно-територіальних одиниць, на території яких введено воєнний чи надзвичайний стан.
З наведених норм податкового законодавства слідує, що на період воєнного стану порядок встановлення місцевих податків та зборів має свої особливості та виключення, зокрема щодо можливості не застосування підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням особливостей, зокрема таких:
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:
1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:
за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;
2) за знищені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості:
за 2021 рік та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, дані про знищення яких внесені до Реєстру майна;
за 2022 рік та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, дані про знищення яких внесені до Реєстру майна;
3) за пошкоджені об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості (як такі, що потребують капітального ремонту, реконструкції чи реставрації внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України):
за 2021 рік та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, які були пошкоджені у 2022 році внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та дані про пошкодження яких внесені до Реєстру майна. Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по таких об`єктах нерухомого майна відновлюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти житлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для проживання;
за період з 1 березня 2022 року та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, які були пошкоджені у 2022 році внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та дані про пошкодження яких внесені до Реєстру майна. Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відновлюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти житлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для проживання;
за період з 1 березня 2022 року та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, які були пошкоджені у 2022 році внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та дані про пошкодження яких внесені до Реєстру майна. Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по таких об`єктах нерухомого майна відновлюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти нежитлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для використання за цільовим призначенням.
Повертаючи до обставин цієї справи, суд зазначає, що у спірний період позивач є власником нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_3 .
Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з 03.03.2022 до 17.08.2022 рр. смт Затока Кароліно-Бугазької сільської територіальної громади Одеської області відносилось до території можливих бойових дій.
Отже, за спірний податковий період – 2023 рік позивач не звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, власником якого він є. 
Згідно з пунктом 3 підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у частині об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зазнали незначних пошкоджень, придатні для проживання/використання за цільовим призначенням (відповідно) та підлягають відновленню шляхом поточного ремонту, сільські, селищні, міські ради, військові адміністрації або військово-цивільні адміністрації мають право:
1) встановлювати ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі, меншому за розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування для певного типу об`єктів нерухомого майна, що сплачується на відповідній території;
2) звільняти від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
До таких рішень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій або військово-цивільних адміністрацій та/або рішень про внесення змін до таких рішень не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", частини четвертої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання".
Згідно підпункту 69.34 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, до рішень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій або військово-цивільних адміністрацій щодо встановлення ставок та пільг з місцевих податків та/або зборів та/або рішень про внесення змін до таких рішень не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", частини четвертої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання".
На підставі викладеного, вирішуючи цей спір, суд враховує, що рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 р. №842-VIIІ зменшено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року на території Кароліно-Бугазької сільської ради та на підставі підпункту 69.34 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України до цього рішення не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що застосування податковим органом визначеної рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 р. №842-VIIІ ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року, під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень здійснено з дотриманням приписів чинного податкового законодавства, зокрема підпунктів 69.22, 69.34 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.
Отже, оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно.
Доводи позивача щодо неправомірного застосування відповідачем ставки податку, визначеної рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 року №842-VIII у зв`язку з порушенням принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а також щодо невикористання належного йому нерухомого майна за цільовим признанням у зв`язку з бойовими діями, як підстави для звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року не знайшли свого підтвердження. 
У свою чергу, судом встановлено, що відповідачем при визначенні податкових зобов`язань позивача за 2023 рік доведено правомірність застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 0, 5 % від бази оподаткування, встановленої рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2024 року №842-VIII. 
Що стосується посилання позивача на те, що податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік по тим самим об`єктам нерухомості вже приймались податковою службою у 2024 та були предметом оскарження в судовому порядку (адміністративна справа № 420/39241/24). 
Згідно інформації з листа Головного управління ДПС в Одеській області від 15.10.2025 року, на підставі проведеної інвентаризації інтегрованих карток платника податків з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, проведено відкликання податкових повідомлень рішень по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2023 рік, а саме від 05.06.2024 № 0756040-2409-1505-UA51040050000073907 у сумі 25 305,90 грн, № 0756052-2409-1505-UA51040050000073907 у сумі 365 970,75 грн, № 0756063-2409-1505- UA51040050000073907 у сумі 128047,05 грн, № 0756064-2409-1505- UA51040050000073907 у сумі 11 909,30 грн та з урахуванням Рішення Кароліно-Бугазької сільської ради № 842-VIII сформовані нові податкові повідомлення-рішення від 09.05.2025: № 0189466-2409-1505-UA51040050000073907 на суму 3 973,10 грн, № 0189468-2409-1505-UA51040050000073907 на суму 42 682,35 грн, № 0189467-2409-1505-UA51040050000073907 на суму 121990,25 грн, № 0189469-2409-1505-UA51040050000073907 на суму 8 435,30 гривень.
На підставі даних автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/39241/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, де, зокрема, були заявлені позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0756052-2409-1505, 0756063-2409-1505, 0756040-2409-1505, 0756064-2409-1505 від 05.06.2024.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року у справі №420/39241/24 прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до Головного управління ДПС в Одеській області в частині скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0756052-2409-1505, 0756063-2409-1505, 0756040-2409-1505, 0756064-2409-1505 від 05.06.2024, а провадження у справі в цій частині вимог – закрито.
Отже, у межах спірних правовідносин відсутнє остаточне судове рішення щодо правомірності нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат, які складаються з витрат на сплату судового збору та заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу, не здійснюється. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72-73, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, 
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити. 
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.