Номер провадження: 33/813/566/26
Номер справи місцевого суду: 947/41885/25 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Ягодіна Віталія Станіславовича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюКиївського районного суду м. Одеси від 08.12.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2025 року захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокатом Ільїчовим С.Д. подано апеляційну скаргу, в якій просив поновити пропущений строк апеляційного оскарження та скасувати оскаржувану постанову із закриттям провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що долучені відеозапис подій не відображають подій обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначаючи, що відповідно до змісту відеозапису № 01 встановлено фіксування подій в період часу з 19:47 до 20:36 год по складанню протоколу за ст. 124 КУпАП, що підтверджується зафіксованим спілкуванням поліцейських з постраждалими, фіксування пошкоджень транспортних засобів, ознайомлення потерпілих зі схемою місця ДТП, зачитування ОСОБА_1 зміст протоколу, та лише на проміжку часу зафіксованому о 20:36 год поліцейським повідомлено, що відносно останнього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП , констатуючи факт вже складення протоколу. При цьому, скаржником зауважено, що в день складення протоколу ОСОБА_1 після настання ДТП доставлено до медичного закладу та відібрано біологічний матеріал на проведення дослідження для виявлення токсикологічного дослідження, за результатами якого етанолу в крові останнього не виявлено, однак працівникам поліції не враховано зазначено та повторно звернулися до особи із вимогою щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Ільїчова С.Д., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи та обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, викладені у протоколі, повністю підтверджуються дослідженим відеозаписом з місця події.
Дослідивши встановлені судом першої інстанції обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про неповне встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та як наслідок оскаржувана постанова вищенаведеним положенням КУпАП не відповідає, а тому відповідно до ст. 294 КУпАП підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490980 ОСОБА_1 22.10.2025 року близько 16 год 30 хв в м. Одеса по вул. Небесної Сотні 15 керував транспортним засобом Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та обставин справи обов`язковою умовою в даному випадку для притягнення особи до відповідальності є встановлення факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що в свою чергу заперечується скаржником в апеляційній скарзі.
При цьому, в оскаржуваній постанові судом першої інстанції зроблено висновок про підтвердження долученими відеозаписами з місця подій факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Натомість, проаналізувавши долучені працівниками поліції відеозаписи - 474539 та 475795 (відповідна відмітка наявна в протоколі), апеляційним судом встановлено, що фіксація подій, що відбувалася в день складення протоколу, розпочинається о 16 год 57 хв з моменту приїзду екіпажу поліцейських на місце ДТП за участю в тому числі транспортного засобу Chevrolet Cruze, д.н.з. НОМЕР_1 , та в подальшому вбачається фіксація обставин ДТП, відібрання письмових пояснень по вказаному факту, складення схеми місця ДТП тощо. При цьому, під час приїзду екіпажу патрульної поліції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності на місці ДТП відсутня та як встановлено в ході дослідження долученого відеозапису подій 475795 ОСОБА_1 у зв`язку із отримання травм внаслідок ДТП доставлений до медичного закладу де повинен здати відповідно біологічний матеріал (кров) на аналіз для виявлення сану сп`яніння (17 год 26 хв відео 475795).
Доставлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до медичного закладу та здачу останнім біологічного матеріалу на аналіз також підтверджуєтеся долученим до матеріалів справи листом т.в.о. генерального директора КНП «МКЛ № 10» ОМР № с180 від 21.01.2026 року згідно якого повідомлено, що 22.10.2025 року ОСОБА_1 доставлений бригадою ЕМД до відділення екстреної (невідкладеної) медичної допомоги лікарні із діагнозом ЗЧМТ СГМ, забійна рана правої ділянки, забій грудної клітини та у вказаного пацієнта відібрано зразки крові для проведення токсикологічного дослідження на вміст етанолу, в ході якого згідно результатів дослідження вмісту етанолу в крові не виявлено (а.с. 30).
Тобто, ОСОБА_1 в день складення протоколу пройшов в медичному закладі огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до положень Інструкції про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, а саме п. 8 розділу 1, згідно якого у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Відомостей щодо повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких наведено в п. 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735, як підставу для відібрання у останнього біологічного матеріалу для проведення дослідження саме на вміст наркотичних речовин матеріали справи не містять, а також безпосередньо відмови такої особи від проходження відповідного огляду. На наявних долучених відеозаписах не міститься фіксації ні моменту доставлення останнього до медичного закладу для проходження огляду, ні моменту здачі біологічного матеріалу на аналіз, ні безпосередньо відмови такої особи на вимоги працівників поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням у встановленому законом порядку, що в свою чергу свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції у відповідній частині. 
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду матеріали справи не містять.
При цьому, у відеозапису 474539 наявна фіксація спілкування працівників поліції з невідомим чоловіком в квартирі о 16 год 39 хв, проте, як ОСОБА_3 в цей час перебував в медичному закладі, окрім цього невідомим чоловіком також не зазначено про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням. 
Свідки в даному випадку згідно наявних матеріалів справи працівниками поліції також не залучалися. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст. 255 ЦПК України).
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення слід також враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Таким чином, враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, з огляду на відсутність в матеріалах справи фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням у встановленому законом порядку, що в даному випадку є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси, оскільки матеріали справи не містять належних доказів, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували факт вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуадвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року – скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 22 травня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева