ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 р. 	Справа № 520/21679/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.07.24 по справі № 520/21679/21
за позовом ОСОБА_1 
до  Міністерства охорони здоров`я України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 по справі №520/21679/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України з приводу нерозгляду по суті у повному обсязі звернень ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021.
Зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України розглянути по суті звернення ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021, надавши вичерпну інформацію по суті усіх сформульованих питань. 
Позов у решті вимог - залишено без задоволення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства охорони здоров`я України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 по справі №520/21679/21 набрало законної сили 06.01.2022 та 14.02.2024 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.
26.06.2024 від позивача до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 по справі №520/21679/21, в якій заявник просив зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України подати у встановлений судом строк (10 днів) звіт про виконання судового рішення по справі №520/21679/21; за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду по справі №520/21679/21 або в разі неподання такого звіту ухвалою встановити новий строк подання звіту та накласти на керівника Міністерства охорони здоров`я України ( ОСОБА_2 – міністр), відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; половину суми штрафу стягнути на користь позивача, іншу половину - до Державного бюджету України.
Заява обґрунтована тим, що рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/21679/21 не виконано у повному обсязі, оскільки Міністерством охорони здоров`я України не надано відповідей на всі питання та не надано документів у повному обсязі, які запитувались позивачем. Заявник вважає, заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення обґрунтованою, через тривале, більше 2 років, та безпідставне невиконання Міністерством охорони здоров`я України прийнятого судового рішення у справі №520/21679/21. Невиконання рішення суду, також підтверджується відкритим та триваючим виконавчим провадженням №74339688, яке є також безрезультатним.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №520/21679/21 відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 скасувати та задовольнити його заяву про встановлення судового контролю.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на адресу стягувача надійшов лист МОЗ України від 22.04.2024 №17-04/16752/2-24, проте цим листом рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/21679/21 не виконано у повному обсязі, а саме надані відповіді є не обгрунтовані та не конкретизовані.
Відповідно до ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідачаю перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений ЗУ "Про виконавче провадження".
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п.3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини першої статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Таким чином Кодексом адміністративного судочинства України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.
Частинами першою та другою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина восьма статті 382 КАС України).
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту, накладення штрафу.
Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком належного виконання судового рішення.
Колегія суддів зауважує, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.
З аналізу зазначених норм законодавства видно, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, зокрема обставини, що перешкоджають виконанню судового рішення.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 09 січня 2025 року по справі №160/2598/20, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів наголошує на тому, що, за загальним правилом, встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві, та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст. 382 КАС України.
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від від 06.12.2021 по справі №520/21679/21, зокрема зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України розглянути по суті звернення ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021, надавши вичерпну інформацію по суті усіх сформульованих питань. 
06.03.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №74339688 за виконавчим листом №520/21679/21, виданим Харківським окружним адміністративним судом 14.02.2024 про зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України розглянути по суті звернення ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021, надавши вичерпну інформацію по суті усіх сформульованих питань.
Боржнику встановлено 10 днів на виконання рішення суду.
Міністерством охорони здоров`я України на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 по справі №520/21679/21 надано відповідь за №17-04/16752/2-24 від 22.04.2024 за результатами повторного розгляду звернень ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021.
Листом Міністерства охорони здоров`я України від 24.04.2024 державного виконавця повідомлено про виконання рішення суду.
29.04.2024 на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява стягувача про виконання рішення суду не у повному обсязі.
03.05.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлено на адресу Міністерства охорони здоров`я України Вимогу державного виконавця за №20.1/74339688/8 про надання в дводенний строк з моменту отримання цієї вимоги письмового пояснення щодо виконання судового рішення з урахуванням заяви стягувача.
У зв`язку з тим, що станом на 12.06.2024 рішення суду не виконано, про поважні причини не повідомлено, державним виконавцем винесено постанови про накладення на Міністерство охорони здоров`я України штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн. №74339688 від 12.06.2024.
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті (10 робочих днів), повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення є іншим (відмінним) видом провадження, аніж позовне. До того ж, ухвала як результат розгляду звіту про виконання судового рішення (в рамках судового контролю) не може слугувати способом (формою) змінити (доповнити) мотиви і підстави уже ухваленого судового рішення та/або застосований у цьому судовому рішенні спосіб захисту порушеного права, інакше, аніж із застосуванням визначених для цього процесуальних механізмів. При цьому, при розгляді заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, увага суду фокусується передусім на тому, чи судове рішення виконане, що, з поміж іншого, охоплює питання про те, як діяв відповідач для того, щоб забезпечити виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у зіставленні з його змістом.
У поданій до суду заяві в порядку ст. 382 КАС України позивач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/21679/21 на адресу ОСОБА_1 надійшов лист від МОЗ України від 22.04.2024 №17-04/16752/2-24, проте позивач фактично не погоджується зі змістом такого листа, зазначаючи що він не містить обгрунтованих відповідей на всі поставлені питання в повному обсязі.
Водночас, суд звертає увагу на те, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі № 806/2594/16.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для його виконання, матеріали справи також не містять.
Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, підлягає застосуванню інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України.
Так, відповідно до частин першої та шостої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 28 жовтня 2024 року у справі № 580/2522/24.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України у справі № 520/21679/21.
Водночас, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у зв`язку з відмовою у встановленні судового контролю за ст. 382 КАС України, заява позивача в частині накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку з невиконанням рішення суду не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі № 520/21679/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова