ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/1657/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 (суддя суду першої інстанції Лозицька І.О.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/1657/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 позовну заяву повернуто позивачеві. 
Не погодившись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що додавши до адміністративного позову, поданого через підсистему «ЄСІТС Електронний Суд» скан-копію нотаріально засвідченої довіреності, яка підписана КЕП представника позивача, останнім виконано вимоги КАС України щодо підтвердження повноважень представника позивача. На думку заявника, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просив суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 усього грошового забезпечення за період з 25.03.2023 по 19.05.2023 в тому числі одноразових видів грошового забезпечення у даний період: підйомної допомоги; грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань; без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 гривні за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усього грошового забезпечення за період з 25.03.2023 по 19.05.2023 в тому числі одноразових видів грошового забезпечення у даний період: підйомної допомоги; грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань; з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 гривні за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо допущення звуження існуючих прав та обчислення ОСОБА_1 усього грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 15.07.2024 в тому числі одноразових видів грошового забезпечення у даний період: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань; з урахуванням величини 1762,00 гривні, що є прожитковим мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усього грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 15.07.2024 в тому числі одноразових видів грошового забезпечення у даний період: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань; з урахуванням величини 2684,00 гривні (застосовувалась до 20.05.2023) за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
На підтвердження повноважень Дзундзи Юрія Романовича на підписання позовної заяви, представництво в суді, до позовної заяви було долучено фотокопію довіреності від 09.09.2025, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В. та зареєстрованої у реєстрі за №1624.
Позовна заява разом з додатками була направлена в суд першої інстанції через підсистему «ЄСІТС «Електронний Суд», документи підписані КЕП представника позивача Дзундзою Ю.Р.
Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву позивачеві виходив з того, що долучений до позовної заяви документ на підтвердження повноважень підписанта позовної заяви не є належним доказом підтвердження повноважень Дзундзи Юрія Романовича, оскільки фото-копія довіреності скріплена власним кваліфікованим електронним підписом представника позивача – Дзундзою Юрієм Романовичем. Суд дійщов висновку, що засвідчена самим представником копія довіреності фізичної особи, в силу викладених вимог законодавства, не є належним та допустимим доказом підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву, не може бути належним доказом дійсної волі особи, що її видала, на уповноваження іншої представляти її інтереси, а відтак повноваження Власенко І.В. діяти від імені позивача не підтверджені в установленому законом порядку.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з частинами сьомою, восьмою, десятою, одинадцятою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.
Частиною першою статті 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, шостої статті 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
За правилами абзацу другого частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не визначено цим Кодексом.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення), яке визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів).
Згідно з пунктом 8 Положення підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - це підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав.
Пунктом 24 Положення визначено, що підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) є підсистемою ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Згідно з пунктом 26 Положення електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
Відповідно до пункту 27 Положення до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи з використанням підсистеми «Електронний суд». Надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд» розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного підпису.
З аналізу наведених норм також слідує, що будь-які документи, які направляються до суду в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд» без попереднього накладення на них електронного цифрового підпису, не можуть бути направлені до суду, що передбачено самою ж підсистемою «Електронний суд».
Повертаючись до положень процесуального закону, документи, що підтверджують повноваження представників визначені статтею 59 КАС України, відповідно до пункту 1 частини першої якої повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
У частині другій статті 59 КАС України встановлено, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Згідно частини шостої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
За приписами частини сьомої статті 59 КАС України у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Відповідно до частини восьмої цієї ж статті у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Враховуючи наведене, дійшовши висновків щодо повернення позовної заяви з підстав відсутності у матеріалах справи оригіналу довіреності позивача на ім`я Дзудзи Р.Ю., або її копії, засвідченої суддею, або копії, засвідченої у встановленому законом порядку, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позовна заява з доданою до неї у вигляді файлу сканкопії нотаріальної довіреності подана в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд», яка передбачає скріплення документів, які подаються до суду - електронним цифровим підписом.
Таким чином, в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції не взяв до факту підтвердження повноважень представника позивача при зверненні із позовною заявою у цій справі та, помилково застосувавши положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, дійшов протиправних висновків про повернення позовної заяви представника позивача з підстав непідтверджена повноважень представника позивача на підписання позовної заяви.
Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі 160/3200/23 вказав, що повернення позовної заяви (апеляційної скарги) не перешкоджає повторному зверненні особи до суду. Проте, згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
«Право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99), та Україна, як держава-учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи; безпідставне позову, не може мати легітимного підґрунтя у демократичному суспільстві.
Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом також у постанові від 31.10.2023 у справі №260/392/23.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем разом з позовною заявою надано належний документ (довіреність) на підтвердження повноважень представника позивача на підписання адміністративного позову від імені позивача, копія довіреності засвідчена КЕП представника позивача, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та функціоналу ЄСІТС «Електронний Суд», відтак підстави для повернення позову – відсутні.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та матеріали справи направити до суду для продовження розгляду.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 в адміністративній справі № 160/1657/26 – скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай