"20" травня 2026 р. Справа № 363/4015/25 

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді         Олійник С.В.,
за участі секретаря       Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області в м. Вишгород за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

17 липня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 95 550 грн, з яких: за договором позики №7698498 у розмірі 36 555 грн, за кредитним договором №8158002 у розмірі 49 275 грн, за договором позики №2181738 у розмірі 9 720 грн, а також судових витрат зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 липня 2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» було укладено договір позики №7698498, на виконання умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. 17 серпня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №7698498 від 17.07.2024 року, відповідно до умов якої сторони домовились продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою – до 05.11.2024 року. 11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників.
06 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено кредитний договір №8158002, на виконання умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. 24 квітня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24042025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників.
10 вересня 2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №2181738, на виконання умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 000 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників.
Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання зобов`язань.
Станом на момент звернення до суду загальний розмір заборгованості за договором позики №7698498 становить 36 555 грн, з яких: 14 900 грн — основний борг, 14 155 грн — заборгованість за процентами за користування позикою, 7 500 грн – сума заборгованості за процентами на прострочену позику.
Заборгованість за кредитним договором №8158002 становить 49 275 грн, з яких: 15 000 грн — основний борг, 26 775 грн — заборгованість по відсоткам, 7 500 грн – заборгованість за пенею, штрафами.
Заборгованість за договором позики №2181738 становить 9 720 грн, з яких: 3 000 грн — основний борг, 8,70 грн — заборгованість по відсоткам, 6 000 грн – сума заборгованості за пенею, 711,30 грн – заборгованість по комісії за надання позики.
Загальний розмір заборгованості за вказаними договорами становить 95 550 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі.
31 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
22 вересня 2025 року на адресу суду від відповідачки надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням на лікарняному. 
20 травня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
Позиції учасників справи.
Згідно позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгом поштових відправлень Укрпошти, поштовими відправленнями з відміткою про повернення «адресат відсутній», оголошеннями про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада». Причини неявки суду невідомі, жодних заяв/клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, на адресу суду не направляла.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи.
17 липня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено договір позики №7698498, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що передбачено розділом 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін.
Сума позики складає 15 000 грн (п. п. 2.3.3. Договору).
Згідно п.п. 2.3.4. Договору, строк позики до 05 жовтня 2024 (80 дні). Строк позики складає розрахунковий період, визначений розрахунком. Акційна процентна ставка, фіксована: 1,50000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості. Базова процентна ставка, фіксована: 1,50000% на день -застосовується протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована: 1,50000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (п.п. 2.4.1. - 2.4.3. Договору).
Відповідно до п. 2.5. Договору, кошти надаються позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської карти) № НОМЕР_1 .
Відповідно до пункту 6.2. договору за неправомірне користування позикою позичальник зобов`язаний сплатити проценти на прострочену позику в розмірі 12,00% на 4-й день неправомірного користування та в розмірі 3,00% від суми позики починаючи з 5-го дня за кожен день неправомірного користування.
17 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Кредит» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №7698498, відповідно до умов якої сторони домовились продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою – до 05.11.2024 року.
Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 27.12.2024 року, на підставі договору про переказ коштів №2106/23-01 від 21.06.2024 року здійснено зарахування грошових коштів у розмірі 15 000 грн на банківську картку відповідача НОМЕР_1 , дата транзакції – 17.07.2024.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №7698498 станом на 11.12.2024, заборгованість відповідача становить 36 555 грн, з яких: 14 900 грн — основний борг, 21 655 грн — заборгованість за відсотками.
Відповідно до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, у тому числі за вказаним кредитним договором.
Згідно з витягом з реєстру боржників №9 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №7698498 у розмірі 36 555 грн, з яких: 14 900 грн – основний борг, 14 155 грн – сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 7 500 грн – сума заборгованості по процентам на прострочену позику.
06 серпня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8158002 про надання споживчого кредиту, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн, строком на 360 дні, за стандартною ставкою 1,50% в день, знижена ставка 0,01% в день (п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2). 
Згідно п.п 6.4. п. 6 кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф:
у розмірі 1 350,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання;
у розмірі 300 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» від 29.04.2025 року підтверджується успішне перерахування ТОВ «Авентус Україна» 06.08.2024 року грошових коштів в сумі 15 000 грн на маску картки НОМЕР_2 .
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за договором позики №8158002 заборгованість позичальника за період з 06.08.2024 року по 23.04.2025 року становить 49 275 грн, з яких: 15 000 грн — основний борг, 26 775 грн — заборгованість по відсоткам, 7 500 грн – заборгованість за пенею, штрафами.
Відповідно до договору факторингу №24042025 від 24.04.2025, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, у тому числі за вказаним кредитним договором. 
Згідно з витягом з реєстру боржників від 24.04.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №8158002 у розмірі 49 275 грн, з яких: 15 000 грн — основний борг, 26 775 грн — заборгованість по відсоткам, 7 500 грн – заборгованість за пенею, штрафами.
10 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір позики №2181738 на умовах повернення позики в кінці строку позики, за змістом якого за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк (строк позики) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1).
Сума позики – 3 000 гривень, строк позики / строк договору (первісний строк кредитування) - 30 днів, процентна ставка (базова) / день 0,01% (фіксована), комісія за надання позики від суми наданої позики – 711,30 грн, дата повернення позики (останній день) – 09 жовтня 2024 року, орієнтована загальна вартість позики 3 720 гривень (п. 2.1 - п. 2.3).
Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» вих. №КД-000034244/ТНПП від 20.06.2025 року, 10.09.2024 року на картковий рахунок позичальника НОМЕР_2 здійснено переказ у сумі 3 000 грн.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №2181738заборгованість позичальника за період з 10.09.2024 року по 24.01.2025 року становить 9 720, з яких: 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8,70 грн — заборгованість по відсоткам, 6 000 грн – сума заборгованості за пенею; 711,30 грн – комісія за надання позики.
Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, у тому числі за вказаним кредитним договором. 
Згідно з витягом з реєстру боржників №41 від 24.01.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №2181738у розмірі 9 720, з яких: 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8,70 грн — заборгованість по відсоткам, 6 000 грн – сума заборгованості за пенею; 711,30 грн – комісія за надання позики.
Застосовані норми права.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі за №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі за №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі за №127/33824/19.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу чи пені за такий період прострочення.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений та триває на теперішній час.
Мотиви і висновки суду.
Оцінивши надані докази у їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд виходить з того, що кредитні правовідносини між сторонами виникли на підставі трьох електронних договорів, укладених із використанням одноразового ідентифікатора. Такі правочини відповідно до ст. 205, 207, 639 ЦК України є такими, що укладені у письмовій формі та породжують для сторін взаємні цивільні права та обов`язки.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою та відплатною угодою, за якою кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у визначеному розмірі, а позичальник зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними. Укладені між первісними кредиторами та відповідачем договори містять істотні умови, зокрема щодо суми кредиту, строку користування, процентної ставки, порядку повернення коштів, а також ідентифікаційні дані відповідача. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується належними доказами у справі, зокрема банківськими документами та довідками фінансових установ.
Судом також встановлено, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання та надали відповідачу кредитні кошти, а в подальшому право вимоги за відповідними договорами було відступлено позивачу на підставі договорів факторингу. Надані позивачем докази, зокрема договори факторингу та витяги з реєстрів боржників, підтверджують перехід до позивача прав кредитора у межах заявлених вимог, що відповідає положенням ст. 512, 514 ЦК України.
Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, кредитні кошти у визначені договором строки не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Разом з тим суд не погоджується з розрахунками позивача в повному обсязі, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства щодо граничного розміру процентів та порядку нарахування відповідальності.
Щодо договору позики №7698498 від 17.07.2024 судом встановлено, що відповідач отримав 15 000,00 грн строком користування до 05.11.2024 зі ставкою 1,5% на день. При цьому при визначенні розміру процентів підлягають застосуванню встановлені законом обмеження максимальної денної процентної ставки, що зумовлює необхідність перерахунку заборгованості. За період з 17.07.2024 по 19.08.2024 (33 дні) проценти становлять: 15 000,00 ? 0,015 ? 33 = 7 425,00 грн. За період з 20.08.2024 по 05.11.2024 (77 днів) проценти становлять: 15 000,00 ? 0,01 ? 77 = 11 550,00 грн. Загальний розмір процентів за цим договором становить 7 425,00 + 11 550,00 = 18 975,00 грн. Відповідно, за договором №7698498 підлягає стягненню 15 000,00 грн основного боргу та 18 975,00 грн процентів, що разом становить 33 975,00 грн.
Щодо кредитного договору №8158002 від 06.08.2024 судом встановлено, що відповідач отримав 15 000,00 грн кредитних коштів зі ставкою 1,5% на день. З урахуванням законодавчо встановлених обмежень розмір процентів підлягає перерахунку: за період з 06.08.2024 по 19.08.2024 (14 днів) — 15 000,00 ? 0,015 ? 14 = 3 150,00 грн; за період з 20.08.2024 по 03.01.2025 (137 днів) — 15 000,00 ? 0,01 ? 137 = 20 550,00 грн. Загальний розмір процентів становить 3 150,00 + 20 550,00 = 23 700,00 грн. Таким чином, за договором №8158002 підлягає стягненню 15 000,00 грн основного боргу та 23 700,00 грн процентів, що разом становить 38 700,00 грн.
Щодо договору позики №2181738 від 10.09.2024 судом встановлено, що відповідач отримав 3 000,00 грн, а умовами договору передбачено нарахування процентів та комісії, а також пені. Водночас вимоги про стягнення пені у розмірі 6 000,00 грн є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), а нараховані санкції не підлягають стягненню. Отже, пеня задоволенню не підлягає. До стягнення підлягають 3 000,00 грн основного боргу, 8,70 грн процентів та 711,30 грн комісії, що разом становить 3 720,00 грн.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та вимог матеріального права, позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума заборгованості у розмірі 33 975,00 грн + 38 700,00 грн + 3 720,00 грн = 76 395,00 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє як необґрунтованих та таких, що не відповідають умовам договорів і вимогам чинного законодавства України.
Щодо судових витрат.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією №119314 від 20.06.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Загальна сума позовних вимог становила 95 550,00 грн, з яких судом задоволено 76 395,00 грн, що становить 79,91 % від заявлених вимог.Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить:3 028,00 грн ? 79,91 % = 2 419,72 грн, що з урахуванням округлення становить 2 420,00 грн.Інша частина судового збору покладається на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами №7698498 від 17.07.2024 року, №8158002 від 06.08.2024 року, №2181738 від 10.09.2024 року у загальному розмірі 76 395 (сімдесят шість тисяч триста дев`яносто п`ять) грн 00 коп.та судовий збір у розмірі 2 420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн 00 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя С.В. Олійник