ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/13193/24 пров. № А/857/33788/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за його адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, 

суддя у І інстанції Дудар О.М., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 10 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2024 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі – ППР) Головного управління ДПС у Рівненській області (далі – ГУ ДПС) від 21.06.2024 №009072090116, від 21.06.2024 №009073090116, від 21.06.2024 №009067090116, від 21.06.2024 №009071090116, від 15.07.2024 №010293090116, від 15.07.2024 №1027017000705-22, від 31.07.2024 №011228090116 та від 31.07.2024 №11243/17000705-22.
Ухвалою суду від 31.10.2024 позовні вимоги у справі було роз`єднано з виділенням у самостійне провадження частини позовних вимог та залишено у справі, що розглядається, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування ППР ГУ ДПС від 15.07.2024: 
№010293090116, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 90000,00 грн за порушення приписів підпунктів 230.1.2 та 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі – ПК);
№1027017000705-22 про застосування до підприємця штрафних (фінансових) санкції у сумі 785 099,00 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95-ВР). 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 у справі №460/13193/24 у задоволенні позову було відмовлено. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що твердження позивача про те, що наказ відповідача про проведення фактичної перевірки є протиправним у зв`язку з відсутністю в наказі змісту інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником норм, є безпідставними.
ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки не надав документів, які свідчать про проходження повірок, за результатами яких три рівнеміри-лічильники та витратомір-лічильник є придатними для використання. На момент закінчення перевірки документи, що підтверджують позитивний результат повірки або оцінку відповідності чи калібрування рівнемірів-лічильників та витратоміра-лічильника не надано. Вказане свідчить про встановлення контролюючим органом порушення позивачем приписів пункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК.
ФОП ОСОБА_1 подав довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків прального на акцизному складі пального №1015110 з порушенням термінів, що давало контролюючому органу підстави для застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК, тобто за порушення термінів подання даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби і про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального.
Окрім того, суд виходив із того, що долучені до матеріалів справи форма ведення обліку товарних запасів та журнал обліку надходження нафтопродуктів (форми 13-НП) були сформовані після проведення фактичної перевірки, а отже позивач не надав контролюючому органу доказів ведення обліку товарів. Тому суд погодився із висновками контролюючого органу про те, що на момент проведення фактичної перевірки пальне на суму 785 099,00 грн знаходилося на реалізації з порушенням вимог законодавства щодо порядку ведення обліку товарних запасів.
ФОП ОСОБА_1 не погодився із вказаним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, у якій просив таке скасувати та задовольнити позову у повному обсязі.
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно дослідив підстави винесення наказу ГУ ДПС про проведення фактичної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1 №1303-п від 22.05.2024. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, а акт перевірки не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Щодо висновків контролюючого органу про встановлення в ході перевірки порушень підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК апелянт наполягає на тому, що згідно з абзацом 7 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу. 
ФОП ОСОБА_1 акцизний склад за адресою АДРЕСА_1 (уніфікований №1015110) обладнав рівнемірами лічильниками та витратоміром-лічильником та здійснив їх реєстрацію в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, а саме 11.03.2021 року на 3 резервуарах встановлено та зареєстровано магнітострикційні рівнеміри DELPHI 485/Exd, №046196, №046197, №046198 та паливо-роздавальну колонку «Геркон» за №1299, що виконує функцію витратоміра-лічильника, до якої підключені резервуари для зберігання пального, що підтверджується «Довідкою про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри» №F0210301 та фото самих рівнемірів. 
У ході проведення фактичної перевірки було надано сертифікат відповідності UA.TR.113-0436/07F-20, відповідно до якого рівнеміри DELPHI із заводськими номерами №046196, №046197, №046198 відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Строк дії даного сертифікату чинний до 29.10.2024 року. 
Окрім того, просить врахувати, що на час проведення фактичної перевірки акцизний склад за адресою АДРЕСА_1 не працював та реалізація паливно-мастильних матеріалів не здійснювалась.
Враховуючи, що на дату перевірки контролюючим органом було встановлено наявність на акцизному складі позивача витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів, які були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, що підтверджується матеріалами справи, вважає, що позивача було безпідставно притягнуто до відповідальності, передбаченої пунктом 128.1-1 статті 128.1 ПК. 
Щодо висновків контролюючого органу про порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 «Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб – підприємців, у тому числі платників єдиного податку», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (далі – Порядок №496), апелянт зазначив, що відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР передбачена відповідальність суб`єктів господарювання саме за реалізацію товарів, які не облікували товар та реалізували його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції. 
У ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 жодного факту реалізації необлікованого пального працівниками ГУ ДПС встановлено не було, так як усі залишки, які були наявні на АЗС, були обліковані в установленому законом порядку. 
Доводи контролюючого органу про те, що в ході перевірки не було надано журнал №13-НП не може свідчити про неоприбуткування позивачем нафтопродуктів та їх реалізацію, оскільки журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП формується на підставі товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності та подальшому оприбуткуванні прийнятого нафтопродукту на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки). Фактично звіт за формою №13-НП є відображенням відомостей, зазначених у первинних документах щодо поставки нафтопродуктів. Водночас дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, який було надано.
Окрім цього, слід зауважити, що твердження суду першої інстанції, про те що, форма ведення обліку товарних запасів та журнал обліку надходження нафтопродуктів (форми 13-НП) були сформовані після проведення були сформовані після проведення перевірки, ґрунтуються лише на припущеннях без посилання будь-які докази. 
У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 відповідач підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Представник ФОП ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі. 
Представник ГУ ДПС у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, до додаткових видів діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД належать, зокрема, 47.30 Роздрібна торгівля пальним, 46.71. Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. 
ФОП ОСОБА_1 здійснює роздрібну торгівлю пальним, зокрема, на акцизному складі №1015110 – автозаправна контейнерна автоматична станція, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №17160314202000056. Термін дії ліцензії з 07.08.2020 до 07.08.2025. 
На підставі приписів пунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК, статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртовмісних дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі – Закон №481/95-ВР), листа ДПС України від 07.05.2024 №13272/7/99-00-09-03-01-07 наказом ГУ ДПС від 22.05.2024 №1303-п "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " було вирішено провести у період з 22.05.2024 терміном на 10 діб фактичну перевірку з метою перевірки дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . 
Відтак, у період з 22.05.2024 до 31.05.2024 було проведено фактичну перевірку на акцизному складі ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 03.06.2024 №8330/ж5/17-00-07-01-12/ НОМЕР_1 .
Під час проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку про встановлення порушення підприємцем: 
підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК; 
наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 "Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку", який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (далі – Порядок №496);
пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
На підставі висновків вказаного акта перевірки від 03.06.2024 №8830/ж5/17-00-07-01-12/ НОМЕР_1 ГУ ДПС 15.07.2024 були прийняті ППР:
№ НОМЕР_2 , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 90000,00 грн;
№1027017000705-22, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 785 099,00 грн. 
ФОП ОСОБА_1 не погодився із правомірністю вказаних рішень контролюючого органу та звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду із позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.
У відповідності до підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За правилами підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Пунктом 80.1 статті 80 ПК передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). України).
За приписами пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
80.2.2 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Відтак, підставою для проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК є наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства, а згідно з підпунктом 80.2.5 цього пункту - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства.
При цьому суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:
наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Водночас здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У цьому випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Суд першої інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слушно звернув увагу на висновки, що містяться у постанові Верховного Суду у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, за якими податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), то покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК. 
Попри те, суд першої інстанції доречно звернув увагу, що у листі ДПС України від 07.05.2024 №13272/7/99-00-09-03-01-07 йдеться про те, що за наданою Нафтогазовою асоціацією України інформацією 388 АЗС/АГЗП нехтують дотриманням законодавства, чим створюють потенційні ризики небезпеки для життя та здоров`я людей та оточуючої інфраструктури, і у додатку до цього листа містилася інформація про господарські одиниці, що належать ФОП ОСОБА_1 . 
Відтак, на переконання апеляційного суду, доводи апелянта щодо протиправності наказу ГУ ДПС від 22.05.2024 №1303-п "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " у зв`язку з відсутністю у ньому змісту інформації та фактів, які вказують на можливе порушення позивачем вимог законодавства є безпідставними. 
Щодо доводів ФОП ОСОБА_1 у частині безпідставності висновків контролюючого органу щодо відсутності належних доказів про обладнання його акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками апеляційний суд зазначає таке. 
За пунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Учасниками справи визнається те, що ФОП ОСОБА_1 у встановленому порядку здійснив реєстрацію акцизного складу, розташованого за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, 370Б (уніфікований номер акцизного складу 1015110), на якому розміщені три резервуари для зберігання пального об`ємом 10 м3 кожен. 
На цих резервуарах встановлені магнітнострикційні рівнеміри-лічильники DELPHI 485/Eхd, номери №046196, №046197, №046198. Розміщені на акцизному складі резервуари для зберігання пального підключені трубопроводом до паливо-роздавальної колонки "Геркон" номер 1299, що виконує функції витратоміра-лічильника. 
На момент проведення перевірки рівнеміри-лічильники DELPHI 485/Eхd, номери №046196, №046197, №046198 не були підключеними (мережеві шнури від`єднані) та не виконували свої функції.
При цьому ФОП ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки контролюючим органом не було надано документів, які свідчать про проходження повірок, за результатами яких три рівнеміри-лічильники та витратомір-лічильник є придатними для використання. 
Порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 08.02.2016 №193, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 за № 278/28408 (далі - Порядок №193).
Результати вимірювання та інші дані, отримані під час проведення повірки, повинні бути задокументовані відповідно до методики повірки (пункт 1 розділу IV Порядку №193).
Результати повірки засобів вимірювальної техніки (далі – ЗВТ) вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та технічних регламентів щодо ЗВТ (далі - встановлені вимоги).
Результати повірки ЗВТ, що випущені з виробництва і введені в експлуатацію до набрання чинності технічними регламентами щодо ЗВТ, вважають позитивними, якщо їх метрологічні та технічні характеристики відповідають вимогам нормативних документів, чинних на момент їх виробництва і введення в експлуатацію (пункт 2 розділу IV Порядку N193).
Оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином:
1) позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту ЗВТ засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку. На вимогу заявника можливе поєднання зазначених видів засвідчення результатів повірки;
2) свідоцтво про повірку ЗВТ може бути оформлене: на паперовому носії; в електронній формі - у разі дотримання вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та цього Порядку;
3) форма і розміри повірочних тавр наведені в додатку 3 до цього Порядку (п. 3 Розділу IV Порядку № 193).
Міжповірочні інтервали засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за № 1417/29547, відповідно до пункту 40 якого для витратомірів міжповірочний інтервал складає 4 роки, а для рівномірів ультразвукових – 2 роки (пункт 61).
Наявним у позивача сертифікатом відповідності, виданим 30.10.2020 ООВ "Метрологія" ННЦ "Інститут метрології" №UA.TR.113-0463/07F-20, підтверджується відповідність рівнемірів магнітострикційних DELPHI із заводськими серійними номерами, зокрема, 046093 – 046327 затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки, та застосовним вимогам Технічного регламенту. 
При цьому, на думку апеляційного суду, слід погодитися із судом першої інстанції, що наступний термін повірки вказаних рівнемірів настав у жовтні 2022 року. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до цього часу.
У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 05.04.2022 №412 "Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану" (далі - Постанова № 412), якою було установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.
Разом із тим, Кабінетом Міністрів України постанови від 07.04.2023 №440 "Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану", яка набула чинності 04.06.2023, Постанова №412 визнана такою, що втратила чинність.
При цьому ФОП ОСОБА_1 не заперечує того, що після 04.06.2023 повірка вказаних рівнемірів магнітострикційних DELPHI, як і повірка паливо-роздавальної колонки "Геркон" №1299, що виконує функції витратоміра-лічильника, не проводилася. 
Таким чином, оскільки з урахуванням приписів абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК у разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, то апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про наявність на його акцизному складі №1015110 повірених у встановленому порядку рівнемірів-лічильників DELPHI 485/Eхd, номери №046196, №046197, №046198, а також паливо-роздавальної колонки "Геркон" номер 1299, яка виконує функції витратоміра-лічильника.
Окрім того, за приписами підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.
Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Дані про фактичні залишки пального на перший та останній дні календарного місяця та про обсяг обігу пального за звітний календарний місяць формуються розпорядниками акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, після проведення останньої операції з обігу пального у звітному календарному місяці, але не пізніше 23 години 59 хвилин останнього дня звітного календарного місяця, до початку здійснення операцій з обігу пального у день, що настає за таким останнім днем звітного календарного місяця, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 15 календарних днів, що настають за останнім днем звітного календарного місяця.
Під час проведення фактичної перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 було подано довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків прального на акцизному складі пального №1015110 з порушенням термінів, а саме: 
довідку №27398090 за звітну добу 27.06.2021 зареєстровано 29.06.2021;
довідку №34840979 за звітну добу 10.08.2021 зареєстровано 12.08.2021;
довідку №36368726 за звітну добу 28.08.2021 зареєстровано 30.08.2021;
довідку №44688094 за звітну добу 22.10.2021 зареєстровано 24.10.2021;
довідку №49941363 за звітну добу 10.11.2021 зареєстровано 12.11.2021;
довідку №7596864 за звітну добу 01.02.2022 зареєстровано 03.02.2022;
довідку №38137584 за звітну добу 30.10.2023 зареєстровано 01.11.2023;
довідку №44000687 за звітну добу 03.12.2023 зареєстровано 05.12.2023;
довідку №9050642366 за звітну добу 05.03.2024 зареєстровано 07.03.2024;
довідку №9052898536 за звітну добу 09.03.2024 зареєстровано 11.03.2024. 
Вказані обставини позивачем у ході апеляційного розгляду не заперечувалися.
Доводів на спростування висновків контролюючого органу про наявність у зв`язку із цим підстав для застосування до штрафних (фінансових) санкцій за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК (за порушення термінів подання даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби і про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального) апеляційна скарга не містить.
Пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК встановлено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
За приписами пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
За таких обставин апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про правомірність оспорюваного ФОП ОСОБА_1 ППР ГУ ДПС від 15.07.2024 №010293090116 та відсутність підстав для визнання такого протиправним і скасування. 
Щодо доводів апелянта у частині вирішення судом першої інстанції його позовних вимог про визнання протиправним і скасування ППР ГУ ДПС від 15.07.2024 №1027017000705-22 апеляційний суд зазначає таке. 
Відповідно до висновків контролюючого органу у ході проведеної перевірки було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимоги пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та Порядку №496. 
За приписами пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Порядок №496 визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на ФОП, які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП. 
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
За приписами пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі. 
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІ Порядку №496 записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів.
Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Порядку №496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:
1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;
2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;
3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Згідно із пунктом 10 розділу ІІ Порядку №496 Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.
Пунктом 11 розділу ІІ Порядку №496 передбачено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).
Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 №281/171/578/155, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496 (далі – Інструкція №281/171/578/155).
Відповідно до підпункту 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції № 281/171/578/155, на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.
При цьому за висновками відповідача, що викладені у акті фактичної перевірки від 03.06.2024 №8330/ж5/17-00-07-01-12/3421604338 та стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, під час перевірки журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою 13-НП надано не було. При цьому згідно з Х-звітом №0485 від 22.05.2024 станом на 15 год 13 хв на акцизному складі (уніфікований №1015110) є залишки пального на суму 785 099,00 грн. 
Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що штрафна санкція до позивача була застосована податковим органом на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР, якою передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то застосування такої санкції можливе до суб`єкта господарської діяльності, який не облікував товар та реалізував його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції.
Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на час проведення контролюючим органом фактичної перевірки акцизний склад ФОП ОСОБА_1 №1015110 за адресою АДРЕСА_1 не працював та реалізація паливно-мастильних матеріалів не здійснювалась, що підтверджується X-звітом, який наявний в матеріалах справи. Окрім того, рівнеміри-лічильники DELPHI 485/Eхd, номери №046196, №046197, №046198 не були підключеними (мережеві шнури від`єднані) та не виконували свої функції, що не заперечується відповідачем.
При наданні оцінки доводам контролюючого органу щодо ненадання позивачем у ході перевірки журналу №13-НП, як доказу оприбуткування підприємцем нафтопродуктів, апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до підпункту 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції № 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.
Таким чином, слід погодитися із доводами апелянта про те, що вказаний журнал обліку за формою №13-НП формується на підставі товарно-транспортних накладних та акта приймання (у разі його наявності) за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) і у ньому дублюються відомості, зазначені у первинних документах щодо поставки нафтопродуктів. Водночас аналогічні дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП. 
При цьому у відповідності до Інструкції №281/171/578/155 та Порядку №496 у ФОП ОСОБА_1 вівся облік товарів, що надходили від постачальників, на підставі первинних документів (ТТН, видаткових накладних), які зберігаються як прихідні документи. 
На час фактичної перевірки за місцем реалізації були наявні копії товарно-транспортних накладних, видаткові накладні та договори від постачальників, змінний звіт АЗС за формою № 17-НП, які надавались посадовим особам, що проводили перевірку.
Висновок контролюючого органу, з яким погодився суд першої інстанції, про те що, журнал обліку надходження нафтопродуктів (форми 13-НП) був сформований після проведення перевірки не підтверджений об`єктивними доказами, ґрунтується на суб`єктивних припущеннях. 
Приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».
Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 01.07.2003).
Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява №387/03, 20.09.2012, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкової відмови у задоволенні частини позовних вимог. Відтак, рішення суду першої інстанції слід частково скасувати та задовольнити частину позову ФОП ОСОБА_1 відповідно до мотивувальної частини цієї постанови. 
На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 10579,20 грн = (4716,78 + 7075,17) х 785 099) / (90000 + 785 099).

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі №460/13193/24 та позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 15 липня 2024 року №1027017000705-22. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 10579 (десять тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ 44070166).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Постанова у повному обсязі складена 27 квітня 2026 року.