Справа № 161/12139/26 
Провадження № 3/161/3146/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Первомайськ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувалася, працюючого керівником підрозділу СВК «Урожай», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.06.2026 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адмінстративне правопорушення серії ВБА № 207456 від 28.05.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 ухилявся від виконання батьківських обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 150 СК України відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 27.05.2026 року о 15.00 остання пішла з місця проживання та 28.05.2026 року була знайдена працівниками поліції.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, суду пояснив, що він є піклувальним неповнолітньої ОСОБА_3 . Також він здійснює опіку і над її малолітнім братом. 27.05.2026 року йому подзвонила класний керівник фахового коледжу, де навчається ОСОБА_4 , і повідомила, що вона не прийшла на навчання. За місцем проживання ОСОБА_4 теж не було. Він дзвонив на її номер мобільного телефону, щоб з`ясувати її місцезнаходження, проте вона не брала від нього слухавку. Він відразу звернувся з цього приводи до Служби у справах дітей і до органів поліції. Потім, власними силами, він з`ясував, що ОСОБА_4 знаходиться вдома у свого хлопця, про що він теж повідомив поліцію. 28.05.2026 року ОСОБА_4 була віднайдена працівниками поліції і доставлена додому. Вважає, що його вини у даній ситуації немає, ним невідкладно були вжиті всі доступні йому заходи щодо відшукання підопічної і доставлення її додому.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.
Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, об`єктивна сторона за ч.1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 допустив бездіяльність пов`язану з незабезпеченням належного виховання підопічної ОСОБА_2 , відсутністю контролю за її дозвіллям та безпекою.
Одночасно з цим, з наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 , дізнавшись про відсутність ОСОБА_2 за місцем проживання вживав невідкладні заходи щодо її розшуку як особисто, так і через органи Національної поліції.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом». 
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. 
Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження його вини.
На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Керуючись ст. 184, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області С.М. Рудська