Гребінківський районний суд Полтавської області 
___________________________________________________________________________________
  	Справа №: 528/775/25	

Провадження № 2/528/196/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
23 квітня 2026 року   	м. Гребінка	

23 квітня 2026 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Ігнатущенко І.М., з участю відповідача – ОСОБА_1 , представника відповідача – Олійник Н.О. (у режимі відеоконференції), розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, 

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, а саме стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначає, що відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ») шляхом акцептування договору з позивачем через факт споживання газу.
Вказує, що ОСОБА_1 був включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку відповідача.
Зазначає, що позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Та у період з червня 2023 року по травень 2025 року (включно) відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 40634,82 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.
Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 40634,82 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою судді Гребінківського районного суду від 10.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
03.09.2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує підписання з позивачем заяви-приєднання. Окрім того, зазначає, що позивачем як доказ споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , надано роздруківку по особовому рахунку зі своєї внутрішньої білінгової системи, де зазначена інформація по рахунку та фінансовий стан, що не відповідає дійсності. Зокрема, у витягу зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться два прилади, які споживають природний газ (опалення – 1, плита-2), які насправді у будинку відсутні. 
Зазначає, що у графі – спосіб розрахунку зазначено – «по лічильнику», натомість покази лічильника відсутні, а тому незрозуміло, яким чином нараховувалися суми до сплати та за які послуги. Крім того, у розрахунках зазначено, що у теплі місяці року нарахування сум за спожитий газ проводилося у тих самих об`ємах, що є нелогічним та не відповідає дійсності. 
Зазначив, що з 2012 року по 2017 рік у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не проживав, у зв`язку із чим газопостачання було припинено шляхом перекриття запірного пристрою та його опломбування.
У 2017 році він успадкував вищевказаний будинок, який належав його бабі – ОСОБА_2 , яка у 2012 році виїхала до своєї доньки в Луганську область, де в 2016 році померла на тимчасово окупованій території (м. Брянка, Луганської області).
Зазначає, що він не проживав і не проживає у будинку, а коли у 2019 році приїхав подивитися, у якому стані його власність, виявив, що відсутнє обладнання, яке може споживати природній газ, крім того було виявлено відсутність речей, які знаходилися у будинку, у зв`язку із чим він 01.07.2019 року звернувся із відповідною заявою до Національної поліції.
Вказав, що без його відома як власника житлового будинку, будинок був від`єднаний від мережі газопостачання, що ще раз вказує на те, що споживання газу відсутнє та неможливе.
Зазначив, що 18.11.2021 року Оператор ГРМ звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього заборгованості за послуги з газопостачання (справа № 528/1221/21), до якої додано копію фотознімку лічильника, який встановлено за адресою: АДРЕСА_1 , та на якому зафіксовано показники лічильника – 07954,521. Станом на 30.08.2025 року показники лічильника не змінилися і становлять – 07954,521.
Вказав, що згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29.08.2025 року №20, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не проживає з моменту прийняття ним спадщини. А тому просить суд відмовити у задоволені позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, при поданні позовної заяви представник позивача ТОВ «Газопостачальна Компанія» «Нафтогаз України» Рудницький Ю.І. просив проводити розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки заборгованість у нього перед відповідачем відсутня і споживання газу за адресою: АДРЕСА_1 , неможливе, оскільки будинок від`єднаний від мережі газопостачання. Крім того, у його особистому кабінеті на сайті «Газоліна» у нього відсутня заборгованість. 
Представник відповідача, адвокат Олійник Н.О. у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та також просила відмовити у задоволені позову. Зазначила, що наданими стороною позивача письмовими доказами не доводиться факт наявності у відповідача боргу за спожитий газ та взагалі факт споживання газу.
Зазначила, що з моменту подання позову, а саме з червня 2025 року і до 23.04.2026 року сторона позивача не здійснила виїзд до житлового будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та не оформила Акт обстеження для встановлення споживання газу. Тобто жодним належним та допустимим способом не спростувала доводи ОСОБА_3 щодо відсутності заборгованості та споживання газу. 

Суд заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензій постачання природного газу …» на території України.
Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України (а.с. 22-23).
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.
Згідно п. 32 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому, в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.
Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу»).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.49-49 зврт. 73).
Згідно відомостей фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_2 споживача ОСОБА_1 , ЕІС код споживача НОМЕР_3 , за період з 01 червня 2023 року по 31 травня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , було спожито природний газ на загальну суму 40634,82 грн., вартість якого залишилася не оплаченою споживачем (а.с.09). 
Однак судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня підписана відповідачем ОСОБА_1 заява про приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», на яку позивач посилається у своєму позові. Суду надано лише зразок заяви про приєднання до умов постачання природного газу та копію типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.14, 22-23).
У судовому засіданні, яке відбулося 03.11.2025 року, представник позивача Рудницький Ю.І. (у режимі відеоконференції), пояснив, що заява про приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відсутня і її взагалі не існує, оскільки відповідач не уклав з жодним із постачальників газу договір і автоматично потрапив до реєстру «Остання надія» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і станом на дату розгляду справи за ним обліковується заборгованість, вказана у позовній заяві.
Окрім того, зазначив, що надані відповідачем докази, як фото лічильника та ін., не є належним та допустимим доказом. 
Вказав, що відповідач у встановлений законом спосіб не спростував розмір наявної у нього заборгованості та не довів фактів, на які він посилається у відзиві. 
Зазначив, що для проведення звірки між його довірителями і АТ «Лубнигаз» на сайті «Газоліна», у якого відповідач має особистий кабінет, йому необхідний час, щоб надати відповідну документацію про наявність або відсутність заборгованості.
У подальшому представник позивача жодного разу у судові засідання не з`являвся.

У матеріалах справи також міститься Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №20 від 29.08.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 зареєстровані за вищевказаною адресою, але фактично не проживають (а.с.51-51зврт.).
До матеріалів справи стороною відповідача як письмовий доказ також надано копію заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про видачу судового наказу з додатками про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання та копію судового наказу №528/1221/21 від 15.12.2021 року, виданого за наслідками розгляду заяви про видачу судового наказу.
Із довідки, виданої 17.11.2021 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» Лохвицькою О.Г. вбачається, що абонент – рахунок НОМЕР_4 , ЕІС код споживача НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Газопостачання виключено з 31.12.2020 року. Угода на погашення боргу з 26.03.2018 року по 31.05.2018 року на суму 3133,09 грн.
Судовим наказом №528/1221/21, виданим суддею Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.12.221 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий Дім «Лубнигаз» заборгованість за газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 889 грн. 08 коп. станом на 17.11.2021 року (а.с.44-48).
Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 

За змістом статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» побутовим споживачам є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Однак, відповідач не приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ») шляхом акцептування договору з позивачем через факт споживання газу, оскільки позивачем жодним належним та допустимим доказам не доведено факту такого споживання. Натомість, стороною відповідача факт споживання спростований, на підтвердження чого надані відповідні письмові докази.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.
Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд зауважує, що відповідно до статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт споживання відповідачем природного газу та наявності заборгованості за спожитий газ, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Питання про судові витрати у справі вирішено відповідно до положення ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, ст.ст. 205, 526, 530, 633, 634, 641 та 642 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 263-265, 273 ч.1, 280-282, 354-356 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Товариству з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання послуг. 
Розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, документально підтверджених стороною відповідача витрат на правничу допомогу буде здійснено після подання доказів щодо таких витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя  	Я. В. Татіщева