Номер провадження: 33/813/18/26
Номер справи місцевого суду: 499/135/25 
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу захисника Фоміна Андрія Миколайовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 27.01.2025 о 16 годині 15 хвилин, на 402 кілометрі автомобільної дороги Київ-Одеса, повторно протягом року, керувала автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Фомін А.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження про справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що: 
- судом проігноровано клопотання про відкладення розгляду справи після 08.05.2025;
- захисник не зміг взяти участь в справі у режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю електропостачання; 
- ОСОБА_1 та її захисник Фомін А.М. не надавали суду заявок про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення;
- в постанові не зазначено про факт оскарження постанови серії ЕНА № 3232835 від 10.10.2024 (справа № 760/27248/24), від чого прямо залежить наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.
До судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисники Фомін А.М.та захисник Максим`юк Н.Д. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені: ОСОБА_1 отримала поштове відправлення 29.05.2026, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення (а.с. 187-188), а також отримала телефонограму 21.05.2026 (а.с. 184); захиснику Максим`юку Н.Д. доставлено судову повістку-повідомлення в електронний кабінет 22.05.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 185); захисник Фомін А.М. отримав телефонограму 25.05.2026 (а.с. 186).
Вказане відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, з огляду на наведене та зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , захисника Фоміна А.М. та захисника Максим`юка Н.Д.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, чи керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно з п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 231732 від 27.01.2025, яким зафіксовано, що 27.01.2024 об 16 годині 15 хвилин, на 402 кілометрі автомобільної дороги Київ-Одеса, ОСОБА_1 повторно протягом року, керувала автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с. 1);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3232835 від 10 жовтня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 керувала автомобілем Tesla Model X, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, після прийнятого судом рішення про позбавлення права керування, іспит в сервісному центрі МВС не здавала та не відновила своє спеціальне право, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень (а.с. 5);
- довідкою від 27 січня 2025 року, згідно з якою посвідчення водія НОМЕР_3 здане на збереження (а.с. 3);
- відеозаписом, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції за перевищення встановленої швидкості руху, під час перевірки її особи встановлено відсутність посвідчення водія, а також наявність постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з виявленим фактом керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Щодо доводу скарги про порушення права на захист, апеляційний суд вказує, що таке забезпечено шляхом апеляційного оскарження судового рішення та реалізації процесуальних прав стороною у встановленому законом порядку, надання йому можливості бути вислуханим апеляційним судом під час апеляційного перегляду постанови суду та отримати відповіді на свої аргументи щодо незгоди із судовим рішенням, під час чого не спростовано правильних висновків суду.
Оцінюючи доводи скарги, що в постанові не зазначено про факт оскарження постанови серії ЕНА № 3232835 від 10.10.2024 (справа № 760/27248/24), від чого прямо залежить наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вказує таке.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.
Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка немає права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно із п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».
Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у справі № 760/27248/24 (провадження №2-а/760/915/26) рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3232835 від 10 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, - відмовлено.
Доказів оскарження такого рішення та відкриття апеляційного провадження або подання апеляційної скарги стороною захисту суду не надано.
Отже, вказане судове рішення набрало законної сили. 
Враховуючи вищевикладене, повторність вчинення ОСОБА_1 протягом року аналогічного правопорушення підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2026 року, яке набрало законної сили, про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого тією ж статтею КУпАП.
Отже, ОСОБА_1 вважається такою, що піддавалася адміністративним стягненням, передбаченим ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, тобто є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 вказаної норми.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Фоміна Андрія Миколайовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду    М.В. Назарова