Справа № 541/569/26
Номер провадження 2/541/906/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

09 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
за участю представника відповідача – адвоката Жиліної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 22.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 2423724, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти (далі – кредит) у розмірі 14000,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію». Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 26.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення № ККАУ-26022021. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна» включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2423724 від 22.05.2020. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 45920,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 14000,00 грн; заборгованість за процентами – 31920,00 грн. Враховуючи викладене просили суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 25.02.2026 провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
27 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній виклав свої заперечення проти позову. Зазначив, що не заперечує, що укладав електронний кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна» та підписував його за допомогою одноразового електронного ідентифікатора. Проте, згідно істотних умов укладеного та підписаного з ТОВ «Авентус Україна» кредитного договору №2423724 від 22.05.2020, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів до кредитного договору №2423724 від 22.05.2020 (Додаток №1), сума кредиту становила 14 000,00 грн., строк кредитування – 30 днів, тобто датою повернення кредиту було визначено 21.06.2020. Суму процентів було визначено у розмірі 1 596, 00 грн, а разом до оплати – 15 596,00 грн. Проте, у позовній заяві заявлена сума процентів за користування кредитом у розмірі 31 920,00 грн. Суму процентів ТОВ «Авентус Україна» було нараховано до 25.02.2021 (включно), тобто поза визначені в договорі строки. Тому, відсотки за користування кредитом, нараховані поза строком дії договору, є безпідставними. Крім того, вважає, що сума судових витрат за правничу допомогу, заявлена в позовній заяві не відповідає принципу співмірності відповідно затраченого часу, обсягу й обґрунтованості підготовлених і поданих до суду адвокатським об`єднанням документів. Зважаючи на складність справи вона є занадто завищеною, необґрунтованою та неспівмірною з обсягом наданих послуг. Враховуючи вищевикладене просила: задовольнити позовні вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» частково – на суму 15 596,00 грн; зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу позивача з урахуванням майнового стану відповідача до 1 000,00 грн.
01 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив у якому позивач виклав свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Щодо заперечень відповідача про нарахування процентів за кредитним договором №2423724 від 22.05.2020 зазначив, що згідно з умовами Договору строк користування коштами становить 90 днів. Проте п. 4 Договору передбачено, що у разі неповернення тіла кредиту в цей термін, дія Договору автоматично продовжується на аналогічних умовах (пролонгація). Важливо розуміти, що закінчення строку договору не припиняє зобов`язання щодо сплати відсотків (ст. 599, 625 ЦК України). Оскільки відповідач продовжував фактично володіти та користуватися коштами кредитора після дати закінчення основних 90 днів, нарахування відсотків за ставкою 1,90% за наступні 30 днів є правомірною платою за таке користування. Сума у 31920,00 грн — це вартість фактичного користування відповідачем грошима протягом 120 днів. Разом з тим, попри те, що право вимоги було відступлене лише 21.02.2021, кредитор зупинив нарахування відсотків ще у вересні, і не нараховував плату надалі. Кредитодавець не приховував від відповідача інформацію про розмір процентної ставки. Всі істотні умови договору, включаючи розмір відсотків, були прозоро зазначені. Укладаючи кредитний договір, відповідач був повністю ознайомлений з розміром процентної ставки та погодився на такі умови. Стосовно витрат понесених ним на професійну правничу допомого зазначив, що згадані витрати в розмірі 8000 грн не є завищеними, оскільки відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником Товариства, та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог. Ця сума включає аналіз правової ситуації, підготовку позовної заяви, збирання та оформлення доказів, а також юридичні консультації. Відповідно до судової практики, витрати на правову допомогу компенсуються в розумних межах, а 8000 грн є пропорційними вартості роботи фахівця та обсягу наданих послуг. Підсумовуючи вищенаведене, позивач вважає аргументи наведені відповідачем у відзиві позовну заяву безпідставними, необґрунтованими, та жодним чином не доведеними, оскільки кредитні кошти було отримано, а відтак є необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.
03 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення відповідь на відзив. Зазначив, що позиція позивача по справі № 541/569/26 обґрунтована тим, що відповідач був ознайомлений з умовами пролонгації кредитного договору №2423724 від 22.05.2020, грошові кошти на суму 31 920,00 гривень складають вартість фактичного користування кредитними коштами протягом 120 днів, а 8 000,00 гривень, в якості витрат на професійну правничу допомогу, є розумними та доведеними. Проте, згідно істотних умов укладеного та підписаного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору №2423724 від 22.05.2020, викладених у Розділі 4 «Пролонгація строку кредиту», порядок пролонгації кредитного договору можливий за ініціативою споживача, та повинен полягати в його активних діях – направленні Товариству пропозиції (оферти) Споживача щодо продовження строку користування кредитом шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинених вказаних дій споживачем. Пункт 4.1 Договору містить відсилочні положення на п.1.4 Договору, в якому вказано строк дії договору – 30 днів. Отже, враховуючи те, що в усіх трьох документах, пов`язаних з отриманням кредитних коштів, у самому договорі №2423724 від 22.05.202, паспорті споживчого кредиту та графіку погашення платежів мова йде про строк кредиту – 30 днів, з датою повернення 21.06.2020, при цьому відповідач по справі № 541/569/26 жодних активних дій для пролонгації кредитного договору №2423724 від 22.05.2020 не вчинював, то відсотки за користування кредитом у розмірі 31 920,00 гривень, нараховані поза строком дії договору, є безпідставними. Крім того, відповідач просив врахувати його матеріальний стан та зменшити розмір судових витрат по цивільній справі №541/569/26 за позовною заявою ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором до 1 000,00 грн.. Просив: задовольнити позовні вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» частково – на суму 15 596,00 грн; зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу позивача з урахуванням майнового стану відповідача до 1 000,00 грн.
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Жиліна О.В просила задовольнити частково позовні вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» – лише на суму 15 596,00 грн; зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу позивача з урахуванням майнового стану відповідача до 1 000,00 грн.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового розгляду позивач повідомлений належним чином. Під час зверненням з позовом до суду та у відповіді на відзив позивач просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. 
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено, що 22 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2423724, який був підписаний позичальником електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора М989080.
Пунктами 1.3-1.6 Договору визначено, що сума кредиту складає 14000,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору. Тип процентної ставки – фіксована. Знижена процентна ставка 0,38 % в день. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Відповідно до п.1.8. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 15596,00 грн.; за стандартною ставкою 21980,00 грн.
Згідно повідомлення АТ «А-БАНК» від 18.05.2026 № 33067/47-260511/127-БТ, наданого на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ). Згідно виписки по рахунках на вказану карту 22.05.2020 були зараховані кошти в сумі 14000,00 грн.
Згідно карки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за Кредитним договором № 2423724 від 22.05.2020, заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», станом 25.02.2021 складає 45920,00 грн, з них: сума основного боргу – 14000,00 грн; заборгованість за процентами (нарахованими за стандартною ставкою) – 31920 грн.
26 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 за умовами якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які зазначені у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2423724 від 22.05.2020 у загальному розмірі 45920,00 грн.
13.02.2026 ТзОВ «Кредит-Капітал» звернулося до ОСОБА_1 з досудовою вимогою, в якій йдеться про те, що неналежне виконання останнім взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме відмова від повернення кредиту, передбаченого кредитним договором, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, яка становить 45920,00 грн. У зв`язку з чим позивач просив відповідача погасити виниклу заборгованість.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як було встановлено судом, 22 травня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , яке відступило своє право вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», в електронній формі було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2423724, на підставі якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 14 000,00 грн.
Пунктом. 1.4 договору сторони визначили строк кредитування 30 днів.
Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до умов Договору ТОВ «Авентус Україна» мало право на нарахування відповідачу процентів за користування кредитом лише за 30 днів.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2423724 від 22.05.2020, складеного первісним кредитором відповідач не здійснював платежі на погашення заборгованості за Договором.
Суд вважає не обгрунтованими посилання позивача на пролонгацію відповідачем Кредитного договору №2423724 від 22.05.2020 на умовах, визначених розділом 4 Договору, оскільки такі посилання не ґрунтуються на наявних у матеріалах справи доказах.
Пунктом 4.1 Договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 договору.
Відповідно до п.п. 4.3. Договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. 
Матеріали справи не містять доказів ініціювання відповідачем пролонгації строку кредиту. Саме по собі зазначення у договорі про можливість пролонгації строку кредиту не вказує на продовження сторонами строку користування кредитом, оскільки такий строк визначений п.1.4. договору. З урахуванням визначеного строку сторонами було розраховано загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит.
ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало доказів відображення зміни умов договору щодо строку кредитування та нової дати повернення кредиту в особистому кабінеті споживача, як це передбачено договором, зокрема, п. 4.5. Договору.
Отже, ТОВ «Авентус Україна» мало право на нарахування відповідачу процентів за користування кредитом виключно в межах строку кредитування, визначеного п. 1.4. Договору.
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, слідує, що проценти за користування кредитом у сумі 23940,00 грн. нараховані відповідачу ТОВ «Авентус Україна» за період із 22.06.2020 до 19.09.2020, тобто поза межами строку кредитування, визначеного вказаним договором.
Таким чином, з урахуванням наведеного та строку користування кредитом, належних доказів про продовження якого матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що нарахування процентів після спливу цих строків є безпідставним і з відповідача вони стягненню не підлягають.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2423724 від 22.05.2020 у розмірі 21980,00 грн (14000,00 грн (тіло кредиту) +7980,00 грн (відсотки нараховані за стандартною процентною ставкою – 1,9 %). 
Таким чином, позов ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором у загальному розмірі 21980,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту – 14000,00 грн; заборгованісті за процентами – 7980,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд прийшов до таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн (платіжна інструкція № 8966 від 10.02.2026) та заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості в загальному розмірі 45920,00 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 21980,00 грн, що становить 47,86 % від ціни позову (21980,00 х 100 /45920,00 = 47,86 %), отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1274,22 грн (2662,40 грн х 47,86% = 1274,22 грн).
В частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем, в розмірі 8000,00 грн суд зазначає, що до матеріалів справи долучено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт № 83 наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, датований 13.02.2026; Детальний опис робіт до Акту № 83 наданих послуг, датований 13.02.2026.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 8000,00 грн.
Відповідач заперечуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу вказав, що їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, разом з тим просив зменшити розмір витрат, що підлягають стягненню, з урахуванням його майнового стану.
Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу завищеними та непропорційними відносно позовних вимог, виходячи з наступного.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, та виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на його користь до 3000,00 грн.
Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, та співмірність судових витрат із обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1435,80 грн, виходячи з розрахунку: 3000 грн (зменшений розмір витрат на правничу допомогу) * 47,86% (розмір задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.1-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2423724 від 22 травня 2020 року у розмірі 21980 (двадцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) грн 00 коп..
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені ними судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: витрати зі сплати судового збору в розмірі 1274,22 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1435,80 грн, а всього – 2710 (дві тисячі сімсот десять) грн 02 коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, 79029.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя:	  	О. М. Дністрян