ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6365/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Садовий І.В.) в адміністративній справі №280/6365/19 за позовом Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року: 1) прийнято до розгляду заяву представника Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” про уточнення позовних вимог від 17.03.2026 та здійснювати подальший розгляд справи №280/6365/19 (Провадження ПР/280/32/25) з урахуванням такої заяви; 2) у задоволенні клопотання представника Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості – відмовлено; 3) клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення нарахованої на бюджетну заборгованість пені на суму 4 014 870,41грн – задоволено; 4) залишено без розгляду позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” в частині стягнення нарахованої на бюджетну заборгованість пені на суму 4 014 870,41грн; 5) клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі №280/6365/19 – задоволено; 6) допущено поворот виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі № 280/6365/19 за позовом Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості, в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків – Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” пені, нарахованої на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4889764,87грн; 7) в порядку повороту виконання рішення суду стягнуто з Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” (Заводський район, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69008; код ЄДРПОУ 05402588) на користь Державного бюджету України кошти в сумі 4 889 764,87грн (чотири мільйони вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 87 копійок), перераховані на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі № 280/6365/19 як пеня, нарахована на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року.
Позивач не погодившись з ухвалою суду в частині відмови у задоволенні клопотання товариства про поновлення строку звернення до суду, задоволення клопотання податкового органу про залишення позову без розгляду та залишення позову без розгляду, про задоволення клопотання про допущення повороту виконання рішення суду, подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу в цій частині скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скаргу обґрунтована тим, що судом не в повній мірі враховані висновки Верховного Суду, викладені в постановах у цій самій справі № 280/6365/19 від 25.12.2023 та від 28.10.2025. Вважає, що суд не встановив належної дати початку перебігу строку звернення до суду відповідно до п. 200.15 ПК України (дата фактичного отримання контролюючим органом судового рішення у справі № 808/2323/16); не врахував правомірних очікувань позивача щодо застосування 1095-денного строку; не надав оцінки тому, що позивач звернувся до суду 20.12.2019, тобто в межах 1095 днів з дати, визначеної Верховним Судом (19.07.2017 + 5 + 5 =09.08.2017 > до 20.12.2019 минуло 863 дні, що менше 1095 днів). Також суд першої інстанції неправильно визначив дату узгодження суми бюджетного відшкодування та, відповідно, початок перебігу строку звернення до суду. Суд першої інстанції також безпідставно відмовив у поновленні строку звернення до суду, незважаючи на наявність виключно поважних причин, таких як триваюча неправомірна бездіяльність податкового органу з 30.04.2015; офіційних листів податкового органу з посиланням на відсутність механізму відшкодування через Тимчасовий реєстр; підписання актів звіряння розрахунків та звернення позивача до суду за стягненням основної суми бюджетної заборгованості
Відповідачем – ГУ ДПС у Запорізькій області поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що судом першої інстанції враховані висновки судових рішень суду касаційної інстанції ухвалених у цій справі. Як указано Верховним Судом відповідне право на пеню виникло у позивача з моменту узгодження суми бюджетної заборгованості, що прямо випливає з положень пункту 200.23 статті 23 ПК України. Отже суд встановив колу у позивача виникло це право та правильно визначив про пропуск позивачем строку звернення до суду в частині заявлених позовних вимог. Також контролюючим органом зазначено на помилковість доводів скаржника про неврахування судом терміну отримання судового рішення у справі № 808/2323/16, оскільки податкове повідомлення-рішення оскаржене у вказаній справі не стосувалося суми бюджетного відшкодування у розмірі 8602351грн.
Інші учасники справи не скористалися правом подання відзиву.
Розгляд справи здійснено із застосуванням режиму відеоконференції.
В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги просила її задовольнити.
Представник відповідача - Головного управління ДПС у Запорізькій області в судовому засіданні підтримав доводи відзиву, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Представники Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області в судовому засіданні зазначила, що доводи відзиву податкового органу є обґрунтованими, у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити.
Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів доходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України на користь платника податків – Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4917952,27грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням від 24.12.2020 заяву представника Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково: стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишено без задоволення, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” задоволено частково: рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року скасовано в частині відмови у визначенні органу Державної казначейської служби України через який має бути стягнута пеня; позов Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” у вказаній частині задоволено: стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків – Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4 917 952,29 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишене без змін.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишено без задоволення, додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 25.12.2023 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задоволено частково: рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року, додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі №280/6365/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
Представником позивача 17.03.2026 подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій остання просить суд подальший розгляд справи здійснювати в межах позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків – Приватного акціонерного товариства “ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ УКРСТАЛЬ ЗАПОРІЖЖЯ” пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4 043 057,83грн (чотири мільйони сорок три тисячі п`ятдесят сім гривень 83 копійки). В обґрунтування наявності підстав для зміни позовних вимог зазначено, що датою початку перебігу строку для звернення до суду за стягненням пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості в цій справі є дата, наступна за кінцевим терміном відшкодування після отримання контролюючим органом ухвали Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 808/2323/16, а саме 09.08.2017. Таким чином, період заборгованості слід обраховувати з 09.08.2017 по 20.12.2019, а розрахунок пені здійснюється із суми бюджетної заборгованості у розмірі 8 662 746 грн та за вказаний період, з урахуванням положень статті 200.23 Податкового кодексу України (далі – ПК України), становить 4 043 057,83 грн. Разом із тим представником позивача заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке обґрунтовано, зокрема, тим, що позивач мав правомірні очікування щодо можливості захисту своїх прав в суді протягом строку 1095 днів із моменту виникнення такого права, а отже зважаючи ,що датою виникнення права на відшкодування пені через невиплату бюджетної заборгованості є 09.08.2017, звернувшись 20.12.2019 із даною позовною заявою до суду, позивач зазначений строк не пропустив. І виходячи із позицій Верховного Суду, висловлених при попередніх розглядах даної справи, причини пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, є поважними. Додатково відзначено, що про поважність причин пропуску строку звернення до суду свідчить також тривале багаторазове листування з відповідачем, підписання актів звіряння розрахунків та звернення до суду про стягнення відповідної бюджетної заборгованості.
Суд першої інстанції постановляючи оскаржену ухвалу від 14 квітня 2026 року дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом в частині стягнення нарахованої на бюджетну заборгованість пені на суму 4 014 870,41грн, враховуючи, що узгоджена сума бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 8602351грн набула статусу бюджетної заборгованості з 19.07.2016, а з позовом позивач звернувся до суду 20.12.2019. Також суд врахував зменшення позивачем заявлених позовних вимог про стягнення пені нарахованої на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року до 4043057,83грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
На час звернення позивачем до суду із цим позовом – 20.12.2019, у спірних правовідносинах визначались строки звернення до суду ст. 102 ПК України. 
Так позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.
Відповідно до п. 200.15 ст. 215 ПК України, в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.
Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Отже початок перебігу вказано строку має розпочинатись з дати виникнення бюджетної заборгованості по відшкодуванню ПДВ (що є також датою початку строку для нарахування пені, оскільки вимоги щодо відшкодування пені нерозривно пов`язані із фактом існування заборгованості бюджету), і такою датою є наступний день, який слідує за датою закінчення строку, визначеного пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, який обраховується від дати фактичного отримання контролюючим органом судового рішення, що набрало законної сили про задоволення позову позивача + 5 днів для підготовки висновку податковим органом та 5 операційних дні на відшкодування органами казначейства (зазначена кількість днів могла варіюватись в залежності періоду в якому заборгованість виникла та правового регулювання на той період, а саме пунктів 212, 213 Податкового кодексу України).
Ці висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 25.12.2023 у цій справі.
Таким чином статусу бюджетної заборгованості невідшкодовані суми ПДВ набувають на наступний день, який слідує за датою закінчення строку, визначеного пунктом 200.15 статті 200 ПК України, отож з саме з указаної дати платник податків набуває право на нарахування пені та звернення до суду про її стягнення.
Судом встановлено, що 20.03.2015 позивачем була подана до контролюючого органу податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року, що підтверджується квитанцією №02 з “Єдиного вікна подання електронних документів” ДФС України”.
У розділі IV “Погашення залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року” податкової декларації, а саме у рядку 30 (код рядку Д2, Д4) “Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 3 таблиці 2 Д 2)” була заявлена позивачем сума податку на додану вартість у розмір 8 836 995грн.
З податковою декларацією була подана “Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) Додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість” у якій позивач просив перерахувати суму відшкодування на поточний рахунок в ПАТ “ПУМБ”, МФО 334851).
Податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року була перевірена контролюючим органом на суму 234 644 грн, а сума у розмірі 8 602 351 грн була підтверджена, оскільки за результатами планової виїзної перевірки позивача, оформленої актом від 02.07.2016 року № 061/08- 01-14-02/05402588 порушень на таку суму встановлено не було.
За наслідками документальної планової виїзної перевірки та на підставі висновків акту від 02.07.2016 винесено податкове повідомлення-рішення ф. “В1” від 20.07.2016 №0001351402, яким зменшено бюджетне відшкодування за лютий 2015 року на суму 234644 грн.
Не погодившись, у тому числі із вказаним податковим повідомленням-рішенням від 20.07.2016 №000135142 позивач звернувся із позовом до суду у справі №808/2323/16.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2017 у справі №808/2323/16 визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення від 20.07.2016 №0001351402 в частині зменшення Приватному акціонерному товариству “Запорізький завод металевих конструкцій” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 у розмірі 60395,00 грн.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 р. по справі 808/2323/16 судове рішення залишено без змін.
Відтак, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2017 у справі №808/2323/16 набрало законної сили 19.07.2017.
Враховуючи, що податкова декларація позивача з податку на додану вартість за лютий 2015 року на загальну суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 8836995грн була перевірена контролюючим органом і лише на суму 234644грн за результатом чого винесено податкове повідомлення-рішення ф. “В1” від 20.07.2016 №0001351402, яким зменшено бюджетне відшкодування, а сума у розмірі 8 602 351 грн була підтверджена за результатами перевірки та на неї не виносилось податкове-повідомлення-рішення, то така сума є узгодженою з дня отримання позивачем акту перевірки, тобто з 06.07.2016.
Враховуючи зазначене, є правильними висновки суду першої інстанції про те, що оскільки у п`ятиденний строк після закінчення перевірки відповідачем не було винесено висновок про повернення суми бюджетного відшкодування на суму 8602351грн, по якій контролюючим органом не виносилось податкове повідомлення-рішення, та казначейською службою протягом п`яти днів не було перераховано суму бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок позивача, у позивача виникло право на нарахування пені за порушення строків бюджетного відшкодування та звернення до суду з позовом про стягнення пені.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції правильно виснував, що враховуючи норми ПК України узгоджена сума бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 8602351грн набула статусу бюджетної заборгованості з 19.07.2016 і з цієї дати на таку суму бюджетної заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.
Оскільки позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом 20.12.2019, а право на бюджетне відшкодування та стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 8602 351грн виникло у нього 19.07.2016, то враховуючи положення статті 102 ПК України, на момент звернення до суду з вимогою про стягнення нарахованої на таку суму бюджетної заборгованості пені на суму 4 014 870,41грн строк звернення сплинув ще 19.07.2019.
Ці висновки суду доводи апеляційної скарги не спростовують.
Доводи скаржника про те, що судом помилково виокремлюється сума бюджетного відшкодування, а саме 8602351грн - щодо якої не прийнято рішення, за результатами перевірки від суми яка знайшла відображення у податковому повідомленню-рішенню, є безпідставними. Так за результатами проведеної перевірки заявлена до бюджетного відшкодування сума - 8602351грн була підтверджена. Крім того, норми законодавства не забороняють отримувати заявлені до відшкодування суми в частині підтвердженої, а в іншій частині, за результатами оскарження у разів прийняття рішення за результатами перевірки.
Також є помилковими доводи скаржника те, що сума в ррозмірі 8602351грн не була окремо «підтверджена» актом перевірки, а її стягнення відбулось у справі №280/1068/19. Ці доводи не спростовують того, що статусу бюджетної заборгованості невідшкодовані суми ПДВ набувають на наступний день, який слідує за датою закінчення строку, визначеного пунктом 200.15 статті 200 ПК України. За результатами перевірки була непідтверджена лише сума 234644грн. Саме лише на цю суму було зменшено бюджетне відшкодування за лютий 2015 року.
Доводи скаржника про неврахування судом отримання судового рішення у справі №808/2323/16, не відповідають дійсності.
Суд врахував отримання судового рішення та залишок бюджетного відшкодування у сумі 60395 грн, та дійшов висновку, що пеня повинна нараховуватись з дати отримання судового рішення та після спливу п`яти операційних днів для здійснення відшкодування, тобто з 09.08.2017, а тому 1095-денний строк звернення до суду із позовними вимогами про стягнення нарахованої на бюджетну заборгованість у розмірі 60395 грн пені на суму 28187,42грн позивачем не пропущений.
Позивачем ці висновки суду не спростовані.
Щодо клопотання товариства про поновлення строку звернення до суду, то слід зазначити, наступне.
Так товариство обгрунтовує клопотання про поновлення строку звернення до суду тим, що позивач мав правомірні очікування розраховувати на те, що в цих правовідносинах застосовується строк 1095 днів, а причини пропуску є поважними.
Проте суди першої і апеляційної інстанції не спростовували того, що в цих правовідносинах застосовується строк 1095 днів,
Щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду слід зазначити наступне.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Стаття 123 КАС України висзначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до усталених висновків Верховного Суду КАС України не містить вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Підстави пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Оскільки право на звернення до суду з позовом виникає, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами, судом також підкреслювалося, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності, а незнання особи про порушення прав через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про дійсний стан свого права (інтересу) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Позивач не наводить конкретних поважних підстав пропуску строку звернення до суду із цим позовом, ба більше вказує, що ним він не пропущений. Проте судом першої інстанції ці доводи товариства спростовані.
Кірм того, суд першої інстанції констатував, що наведені представником позивача у судовому засіданні 08.04.2026 обставини щодо тривалого багаторазового листування з відповідачем, підписання актів звіряння розрахунків, звернення до суду про стягнення відповідної бюджетної заборгованості, не створювали для позивача перешкод для звернення до суду з позовом щодо стягнення пені на прострочену бюджетну заборгованість, оскільки жодна з цих обставин прямо чи опосередковано не впливала на можливість реалізації позивачем права на судовий захист в даному випадку.
Ці висновки суду не спростовані скаржником в апеляційній скаргі. 
На переконання колегії суддів товариством не було наведено наявність поважних причин, які унеможливили своєчасність звернення до суду та не надало доказів на їх підтвердження.
Отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги будуть розгяладись наступні: 4889764,87грн (4 917 952,29грн (стягнута на користь позивача пеня) – 874 894,46грн (сума на яку позивачем зменшено позовні вимоги) – 4 014 870,41грн (сума позовних вимог, залишених без розгляду)) та складає 28187,42 грн.
Щодо вирішеного судом першої інстанції клопотання казаначейської служби про поворот виконання рішення суду.
Питання повороту виконання судового рішення визначено ст. 380 КАС України.
Відповідно до частини першої, четвертої - п`ятої статті 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч. 7 ст. 380 КАС України)
Так не є спірним, що кошти в сумі 4 917 952,29грн були стягнуті на користь позивача за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №280/6365/19, яка скасована постановою Верховного Суду від 25.12.2023, поворот виконання судового рішення не було застосовано. Казначейською службою подана заява про поворот виконання судового рішення, а оскільки під час нового розгляду справи позовні вимоги зазнали зменшення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сторони підлягають поверненню в попереднє становище.
Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції приймаючи оскаржену ухвалу не порушив приписи ст. 380 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя” залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року в адміністративній справі №280/6365/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак