Справа № 589/2233/26
Провадження № 2/589/2405/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Темірова Ч.М.,
за участю секретаря судового засідання – Велієвої Л.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Шостка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог. 
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» посилалося на те, що 18.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений електронний кредитний договір № 966006151, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 6550,00 грн. Відповідач зобов`язався після отримання кредиту, здійснювати платежі в погашення тіла кредиту, процентів за його користування. Ознайомившись з умовами договору та наслідками його порушення, відповідач підписав вказаний кредитний договір за допомогою електронного підпису відповідно до норм закону України «Про електронний цифровий підпис». Однак, в супереч встановленим правилам виконання кредитного договору, відповідач не виконує свої зобов`язання по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування, що зумовило позивача звернутись до суду. Позивач зазначає, що правомірно набув право вимоги до відповідача, що підтверджується договором факторингу укладеного первісним кредитом та ТОВ «Таліон плюс», договором факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 який уклали ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». В подальшому відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на користь позивача відбулось на підставі договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано докази по справі.
Відповідачу вказана ухвала надсилалася двічі рекомендованим поштовим відправленням за адресою місця проживання особи, відповідно до відомостей реєстру про внутрішньо переміщених осіб. Поштові відправлення повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання», яка проставлена 06.06.2026 та 23.06.2026, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України потрібно вважати днем вручення цього судового рішення. Правом подання відзиву відповідач не скористався. 
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов такого.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, мотиви та застосовані норми права.
Судом встановлено, що 18.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) був укладений кредитний договір № 966006151. 
Відповідно до умов договору, встановлено що кредитні кошти надаються декількома траншами: перший у розмірі 5800,00 грн.; другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору.
Згідно з п.7.1. кредитного договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 17.09.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником, кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 17.09.2028. 
Пунктом 8.4. кредитного договору визначено, що після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором: FSDB, який було направлено позичальнику 18.08.2023 на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_2 , одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вказані обставини встановлені на підставі довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» яка сформована 28.12.2024.
Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту «Смарт» до Договору № 966006151 від 18.08.2023 та підписаний сторонами, в тому числі ОСОБА_1 шляхом використання одноразового персонального ідентифікатора № 7456.
Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 18.08.2023 сформованої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що ОСОБА_1 надав всю інформацію стосовно себе (адреса реєстрації, адреса проживання, дату і місце народження, паспортні дані), а також номер банківського рахунку: НОМЕР_3 для укладення кредитного договору 966006151, та отримання кредиту у розмірі 5800,00 грн. на 30 днів. 
Відповідно до копії платіжного доручення № f20d5a76-1c6d-422e-8b4c-fc2918bb4e98 від 18.08.2023, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 5800,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_3 , призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 966006151 від 18.08.2023.
На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» скерувало до суду інформацію, яка підтверджує що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в банку емітовано карту №5168-7451-2548-2122 ІВАN НОМЕР_4 ) на яку 18.08.2023 здійснено переказ коштів на суму 5800,00 грн., 12.10.2023 -750,00 грн. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операції (фінансовий номер телефону) зазначено НОМЕР_2 .
Отже судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі 6550,00 грн. який встановлено кредитним договором.
Також із матеріалів справи встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 803519462 від 18.08.2021.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
28.11.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до змісту якої Сторони дійшли згоди викласти п.8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 в наступній редакції: «8.2. строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.». 31.12.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до змісту якої Сторони дійшли згоди викласти п.8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 в наступній редакції: «8.2. строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором».
31.12.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до змісту якої Сторони уклали цю додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про наступне: «1. Сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022 включно».
Перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 966006151 до ОСОБА_1 в сумі 16 864,50 грн. підтверджується реєстром прав вимоги 259 від 21.11.2023.
У подальшому, 19 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 966006151 від 18.08.2023 у сумі 33259,62 грн, що підтверджується реєстром прав вимоги № 2 від 19.12.2024.
Згодом, 15.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 5/07/25-Е, за умовами якого, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» і боржниками. 
Відповідно до реєстру боржників від 15.07.2025 до договору факторингу № 5/07/25-Е до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 966006151 від 18.08.2023 в сумі 33259,62 грн, з яких 6549,60 грн – прострочене тіло кредиту, прострочені відсотки у розмірі 26710,02 грн.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 966006151 сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором в розмірі 16 864,5 грн. станом на «дату продажу: 21.11.2023» становить: 6549,60 грн тіло кредиту, та 10314,90 грн. нараховано процентів. Відповідачем здійснені оплати в сумі 1201,00 грн та зараховані в рахунок погашення заборгованості по тілу та процентам. 
Також в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитом № 966006151 сформований ТОВ «Таліон Плюс» згідно з якого, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на «дату придбання 21.11.2023» становить 33 259,62 грн. 
Мотиви та застосовані норми права.
Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно з ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, що підтверджується письмовими доказами які містяться у справі, а саме: на емітовану картку відповідача № НОМЕР_5 перерахувало ОСОБА_1 6550,00 грн.
Враховуючи норми чинного законодавства України, зазначені вище, встановивши що кредитний договір № 966006151 укладений 18.08.2023 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не виконаний в повному обсязі, й те, що за договорами факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у розмірі 6549,60 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає таке.
Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №966006151від 18.08.2023, ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, а тому утворилась заборгованість у розмірі 26710,02 грн. 
Нарахування процентів за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору.
Водночас, Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», набрав чинності 24 грудня 2023 року. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.
Перевіряючи надані позивачем розрахунки заборгованості, судом встановлено, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось всупереч змін внесених до Закону України «Про споживче кредитування», оскільки вказаний договір був укладений 18.08.2023 та продовжив діяти після 24.12.2023, за період з 24.12.2023 відсоткова ставка не могла перевищувати 1%, відносно встановленого в договорі розміру 2,98 %. 
Здійснивши розрахунок заборгованості по відсоткам, враховуючи зміни в законодавстві які регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення, є розмір заборгованості по відсоткам в сумі 19705,78 грн. ( 16365,48 грн. – розмір відсотків станом на 23.12.2023 + 3340,30 грн. за період з 24.12.2023 по 13.02.2024).
Враховуючи викладене, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором № 966006151 від 18.08.2023, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає за правомірне позов задовольнити частково.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з платіжної інструкції № 50174 від 01.05.2026 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2101,72 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.
Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.
На підтвердження повноважень адвоката Тараненко А.І. долучено такі документи: копію договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; додаткову угоду № 25771176453 від 01.09.2025 до Договору правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 за договором правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 7000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.
За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що підтверджений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу, з урахуванням протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 складає 3000,00 грн.
Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2368,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 76 - 81, 133, 141, 247, 265, 280, 354 ЦПК України, ст. 6, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 526, 530, 549, 610, 611, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково. 
Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ: 42986956, адреса місцезнаходження: вул.Юрія Поправки, буд.6, каб.13, м.Київ) заборгованість за кредитним договором № 966006151 від 18.08.2023 у розмірі 26255 (двадцять шість тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 38 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ: 42986956, адреса місцезнаходження: вул.Юрія Поправки, буд.6, каб.13, м.Київ) суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2101 (дві тисячі сто одну) гривню 72 копійки та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) гривень 20 копійок у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог.
В іншій частині позову відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя	Ч.М.Теміров