ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 р. 	Справа № 520/12726/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, по справі № 520/12726/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо безпідставного утримання з ОСОБА_1 сум податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з донарахованої на виконання рішення по справі № 520/435/25 індексації грошового забезпечення.
- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 недоотриману на виконання рішення по справі № 520/435/25 індексацію грошового забезпечення на суму 27 729,41 грн. ( двадцять сім тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 41 копійка) у вигляді утриманих податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21701,28 грн. та військового збору у розмірі 6028,13 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо безпідставного утримання з ОСОБА_1 сум податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з донарахованої на виконання рішення по справі № 520/435/25 індексації грошового забезпечення.
Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 недоотриману на виконання рішення по справі № 520/435/25 індексацію грошового забезпечення у вигляді утриманих податку на доходи фізичних осіб та військового збору у розмірі 6028,13 грн.
Відмовлено в задоволені інших вимог.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року по справі № 520/12726/25 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що виплати за рішенням суду звільненому поліцейському або співробітнику ДСНС України включаються до загального місячного (річного) оподаткування доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб, без урахування положень пункту 168.5 статті 168 Кодексу, і військовим збором на загальних підставах. Такий висновок зокрема наведений у роз`ясненнях Державної податкової служби України, викладених у листі від 28.05.2024 № 6995/5/99-00-24-01-01-05 (додається) у відповідь на звернення Міністерства внутрішніх справ України. Крім того, відповідач зазначає, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в Головному управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.
ГУ ДСНС України в Харківській області на виконання рішення по справі №520/435/25 було перераховано та сплачено позивачці індексацію грошового забезпечення.
Сума перерахованої до сплати індексації становила 120 562,67 грн, з якої відповідачем фактично сплачено позивачу 92 833,26 грн. самої індексації, утримано та перераховано до бюджету 6 028,13 грн. військового збору, утримано та перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб 21 701,28 грн..
Вважаючи протиправними дії відповідача по утриманню з належних позивачеві сум на виконання рішення по справі № 520/435/25 військового збору разом з податком на доходи з фізичних осіб чим обумовлена потреба позивача у судовому захисті.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен був разом з виплатою позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримана з грошового забезпечення та утриманий військовий збір.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах протиправності в діях відповідача, що виразилась в не виплаті позивачу грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримана з грошового забезпечення, та утриманого військового збору на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/435/25 та наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідну грошову компенсацію та військовий збір.
Колегія суддів частково не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком № 44.
Згідно з п. 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Відповідно до п.3 Порядку № 44 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Відповідно до п.п. 4-5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Закон України "Про податок з доходів фізичних осіб" втратив чинність на підставі Податкового кодексу України № 2755-VI (2755-17) від 02.12.2010, який з вказаної дати регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п. 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Отже, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Враховуючи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі № 520/435/25 встановлено несвоєчасну виплату відповідачем у повному обсязі грошового забезпечення позивачу, а саме індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2018, то позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 825/761/17, від 29.07.2020 у справі № 814/142/17 та від 08.02.2023 у справі № 420/9834/22.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач на виконання рішення суду здійснив розрахунок грошового забезпечення, нарахував кошти 120 562,67 грн, з яких виплативши позивачу суму 92 833, 26 грн (платіжна інструкція № 8071 від 17.04.2025) та утримавши ПДФО – 21 701, 28 грн. (18%) (платіжна інструкція № 8073 від 17.04.2025) та військовий збір – 6 028, 13 (5%) (платіжна інструкція № 8072 від 17.04.2025).
Таким чином, у відповідача виник обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого із сум грошового забезпечення, виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №520/435/25, у порядку та розмірах, визначених Порядком № 44.
Водночас, як встановлено матеріалами справи, відповідач, здійснивши виплату нарахованої індексації грошового забезпечення, не виконав обов`язку щодо одночасної виплати позивачу грошової компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб, чим допустив порушення вимог пунктів 2–5 Порядку №44 та пункту 168.5 статті 168 ПК України.
Враховуючи викладене, у відповідача наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з індексації грошового забезпечення.
Щодо утримання військового збору у розмірі 6 028, 13 грн. з виплаченої позивачу на виконання рішення суду у справі № 520/435/25 індексації грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до п. 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до пп. 1 п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
За положеннями пп. 162.1.1. п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пп. 1 пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
За положеннями пп. 163.1.1 п. 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Відповідно до пп. 1 пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту 
У відповідності до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" № 4015-IX від 10.10.2024 (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні" № 4113 від 04.12.2024 уточнений перелік доходів військовослужбовців, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
Згідно з пп. 4 пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 4113 від 04.12.2024 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" від 10 жовтня 2024 року № 4015-IX.
Закон України № 4015-IX від 10.10.2024 набрав чинності 01.12.2024, а тому зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України внесені Законом України № 4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1,5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання судового рішення у справі № 520/435/25 відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення з утриманням з нарахованого доходу військовий збір за ставкою 5% - 6 028, 13 (5%) (платіжна інструкція № 8072 від 17.04.2025).
Поряд з тим, до такого доходу позивача, в силу положень Податкового кодексу України, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
За таких обставин, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення, є протиправними.
Крім того, пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.10.2024 року № 4015-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Таким чином, відповідач безпідставно утримав 5 відсотків військового збору (замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення позивача.
Отже, відповідачем зайво розрахований відсоток військового збору в сумі 3,5% (5%-1,5%).
Судом першої інстанції не враховано вищенаведених обставин та помилково зазначено, що позивач має право на нарахування та виплату всього розміру військового збору утриманого з грошового забезпечення, нарахованого та виплаченого на виконання рішення у справі №520/435/25.
Крім того, колегія суддів зауважує, що задовольняючи частково позовну заяву, суд першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення дійшов висновку про те, що з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримана з грошового забезпечення та утриманий військовий збір, а нарахування конкретних сум позивачу є дискреційними повноваженнями відповідача, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Проте, у резолютивній частині судового рішення, суд першої інстанції навів висновок про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь позивача недоотриману на виконання рішення по справі №520/435/25 індексацію грошового забезпечення у вигляді утриманих податку на доходи фізичних осіб та військового збору у розмірі 6028,13 грн.
Отже, резолютивна частина судового рішення не відповідає його мотивувальній частині. 
Колегія суддів наголошує, що резолютивна частина рішення має відповідати його мотивувальній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Враховуючи, що суми податку на доходи фізичних осіб не були нараховані позивачу, то і підстави для їх стягнення відсутні, а тому обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військовий збір у розмірі 3,5 %, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення по справі № 520/435/25. В задоволенні іншої частини позову слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області частково знайшли своє підтвердження.
Посилання відповідача в своїй апеляційній скарзі на роз`яснення Державної податкової служби України, викладених у листі від 28.05.2024 №6995/5/99-00-24-01-05 у відповідь на звернення Міністерства внутрішніх справ України колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені роз`яснення не є нормативно-правовим актом.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду. 
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а також враховуючи що судом першої інстанції обрано неналежний спосіб захисту порушених прав позивача, що призвело до частково неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 по справі № 520/12726/25 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо безпідставного утримання з ОСОБА_1 сум податку на доходи з фізичних осіб та військового збору в сумі 3,5 % з донарахованої на виконання рішення по справі №520/435/25 індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб та військовий збір у розмірі 3,5 %, що утримані з індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення по справі № 520/435/25.
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова