УХВАЛА

22 травня 2026 року
м. Київ
справа № 523/9601/24
провадження № 61-949ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хрипко Максим Юрійович, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року 
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
20 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хрипко М. Ю., 
за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року 
та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, повний текст якої складено 26 грудня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 9 лютого 2026 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, які у встановлений судом строк заявником усунено.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків 
щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року 
у справі № 372/504/17-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц, 
від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року 
у справі № 404/1515/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 1311/832/12-ц, 
від 14 серпня 2018 року у справі № 905/2382/17, від 2 жовтня 2018 року 
у справі № 910/18036/17, від 7 листопада 2018 року у справі № 686/2762/15-ц, 
від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 22 січня 2020 року 
у справі № 711/2302/18, від 12 лютого 2020 року у справі № 725/1776/18, від 24 березня 2020 року у справі № 367/3800/14-ц, від 1 квітня 2020 року у справі № 462/518/18, 
від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19, від 6 листопада 2024 року 
у справі № 405/1459/20, від 19 лютого 2025 року у справі № 760/12027/23 
(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує, 
що суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
У касаційній скарзі заявник заявив клопотання про зупинення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року до закінчення їх перегляду 
в касаційному порядку без надання будь-яких обґрунтувань та доказів.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваних судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року 
у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Тищенко С. Ю., задоволено.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частку 
квартири АДРЕСА_1 загальною 
площею 75,4 кв. м.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 
у розмірі 10 000 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника 
в частині зупинення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси 
від 24 лютого 2025 року, оскільки вказаним рішенням відмовлено у задоволені позовних вимог за первісним і зустрічним позовами.
У частині зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового 
збору у розмірі 10 000 грн і витрат на професійну правничу допомогу 
у розмірі 20 000 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання у цій частині, оскільки заявником не надано доказів відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови у цій частині.
Постанова апеляційного суду у частині визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на 1/2 частку квартири 
АДРЕСА_1 загальною площею 75,4 кв. м не підлягає примусовому виконанню, тому підстав для зупинення її виконання немає.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хрипко Максим Юрійович, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року.
Витребувати з Суворовського районного суду м. Одесиматеріали цивільної справи № 523/9601/24 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хрипко Максим Юрійович, про зупинення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року до закінчення їх перегляду в
касаційному порядку. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська