КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2026 року м. Київ справа № 320/4234/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві
про скасування податкового повідомлення рішення, 
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою “Р” № 49831240104 від 06.06.2024 року, яким донараховано єдиного податку в сумі 136908,65 грн. та штрафних санкцій в сумі 13690,86 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проведена камеральна перевірка показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, за результатами якої складено акт від 26.04.2024 №36168/Ж5/26-24-0l-04-04/ НОМЕР_1 , прийнято податкове повідомлення-рішення № 49831240104 від 06.06.2024 про донарахування єдиного податку з фізичних осіб та застосовано до позивача штрафні санкції. Представник позивача не погоджується з рішенням податкового органу, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням процедури проведення, зокрема, з перевищенням повноважень податкового органу, не направленням акту перевірки та податкового повідомлення-рішення на поштову адресу позивача. Крім того, позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не перевищив ліміт виручки платника єдиного податку 3 групи, оскільки законодавством передбачено, що дохід, отриманий під час застосування особливостей оподаткування (2% у період воєнного стану), не включається до граничного обсягу доходу для третьої групи. Отже, фактичного перевищення ліміту не відбулося, а розрахунок податкового органу суперечить ПК України.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.01.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову та вважає податкове повідомлення-рішення правомірним. Відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС, ФОП ОСОБА_1 у 2023 році перебував на третій групі спрощеної системи оподаткування: з 01.04.2022 по 31.07.2023 - за ставкою 2%, а з 01.08.2023 - за ставкою 5%. 20.02.2024 Позивачем подано податкову декларацію за 2023 рік, у якій задекларовано дохід, що оподатковувався за ставкою 2%, у сумі 4 626 961,53 грн. На підставі статей 20 та 75 Податковий кодекс України контролюючим органом проведено камеральну перевірку поданої декларації. Під час перевірки встановлено перевищення граничного обсягу доходу, визначеного пунктом 291.4 статті 291 ПК України. Відповідно до підпункту 9-1.4.3 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України у 2023 році граничний обсяг доходу для платників, які застосовували особливості оподаткування (ставка 2%), визначається пропорційно кількості календарних місяців, протягом яких платник не застосовував такий особливий режим. За результатами такого пропорційного розрахунку встановлено перевищення допустимого ліміту.
У зв`язку з цим, відповідно до підпункту 1 пункту 293.4 статті 293 ПК України, до суми перевищення застосовано ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, що стало підставою для донарахування податкових зобов`язань. За результатами перевірки складено акт від 26.04.2024 № 36168/Ж5/26-15-24-01-04-04/ НОМЕР_1 , а 06.06.2024 винесено податкове повідомлення-рішення № 49831240104, яке направлено платнику податків у встановленому порядку. Відтак, на думку відповідача, камеральна перевірка проведена в межах повноважень, визначених податковим законодавством, розрахунок граничного обсягу доходу здійснено відповідно до вимог ПК України, а податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець (рнокпп НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС ум. Києві ДПI у Оболонськомурайоні (Оболонський район м. Киева), підприємницьку діяльність здійснює за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності:
- з 20.05.2013 по 31.03.2022, З група за ставкою оподаткування 5 % вiд доходу;
- з 01.04.2022 по 31.07.2023 3 група за ставкою оподаткування 2 % вiд доходу;
- з 01.08.2023 по теперішний час З група за ставкою оподаткування 5 % від доходу. 
20.02.2024 ФОП ОСОБА_1 подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за звітний період 2023 рік реєстраційний № 9383742180 та задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період, що оподатковуються за ставкою 2% в сумі 4626961,53 гривень.
Головним державним інспектором Київського відділу адміністрування єдиного податку з фізичних осіб – підприємців управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI iз змінами та доповненнями, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II Кодексу проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку, поданої за 2023 рік.
Висновки перевірки зафіксовано в акті №36168/Ж5/26-24-0l-04-04/2789207175 від 26.04.2024, відповідно до яких встановлено перевищення граничного обсягу доходу, чим порушено вимоги:- п.п. 9-1.4.3 п. 9-1.4 п. 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ “Перехідних положень” Податкового кодексу України. У 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п. 291.4 ст. 291 ПКУ, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені п.9 підрозд. 8 розд. ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України;- .п.п. 1 пункту 293.4 статті 293, ставка податку встановлюється для платників єдиного податку у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України.
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві складено податкове повідомлення-рішення №49831240104 від 06.06.2024, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на загальну суму 150 599,51 грн, з яких 136 908,65 грн - за податковими зобов`язаннями, 13 690,86 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, прийнятим з порушенням процедури та таким, що підлягає скасуванню як незаконне, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.
Статтею 19-1 ПК України визначено, функції контролюючих органів, зокрема, передбачено, що контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених ПК України (пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).
Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст.62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зокрема, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
Тобто, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст.75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках), одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення (наказу керівника податкового органу на проведення перевірки, направлення на перевірку), згоди платника, а також його присутності для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.
Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.
Правовий аналіз викладеного дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється системний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків виключно на підставі даних, які знаходяться в розпорядженні податкового органу.
Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 22.05.2018 у справі №826/5165/17, від 21.06.2018 у справі №813/448/17, від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а.
Так, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).
Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, п.16.1 статті 16 ПК України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Тобто, позивач несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання свого податкового обов`язку.
Відповідно до п. 111.1 ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються, зокрема, такий вид юридичної відповідальності як фінансова. Відповідно до пп. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПК України за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (п. 300.1 ст. 300 ПК України).
Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити, зокрема, суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Статтею 123 ПК України передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми, зокрема, податкового зобов`язання, та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп.123.1 ст.123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.
Відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема,
до другої групи відносяться - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (у 2023 році - 5587800,00 грн).
до третьої групи відносяться фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (у 2023 році - 7818900 грн).
Разом з тим, пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України установлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього ПК України застосовуються з урахуванням особливостей.
Відповідно до п.9.2, п.9.4, п.9.6, п.9.7 підрозділу 8 розділу XX ПК України платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми.
Відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу, визначеного відповідно до статті 292 цього Кодексу.
Податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, дорівнює календарному місяцю.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 9.7 цього пункту для подання податкової декларації.
Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для місячного податкового (звітного) періоду, крім випадків, передбачених цих пунктом.
Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (набрав чинності 01.08.2023), зокрема, підрозділ 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, доповнено новим пунктом 9-1 “Особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу”.
У силу підпункту 9-1.1 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених пунктом 9 цього підрозділу.
Таким чином, починаючи із 24.02.2022 по 01.08.2023 (включно) платники єдиного податку третьої групи, які використовували особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільнялись від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.
Відповідно до підпункту 3 пункту 293.8 статті 293 ПК України платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України третя група:фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
Відповідно до п.296.3 ст.296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.
Положеннями п. 296.7 ст. 296 ПК України передбачено, що податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Аналізуючи вказані норми, вбачається, що дохід, отриманий позивачем у період застосування особливостей оподаткування, встановлених п.9 підрозд. 8 розд .XX ПК України, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого п. 291.4 ст. 291 ПК України.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 20.02.2024 ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023 рік, в якій розділі ІV “Показники господарської діяльності для платників єдиного податку третьої групи”: Обсяги доходу за звітний (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5 % задекларовано – 4 626 961,53 грн (рядок 2) та в розділі V “Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку” (рядок 8) загальна сума доходу за звітний (податковий) період вказано - 4 626 961,53 грн. 
При цьому, граничний обсяг доходу для ФОП ОСОБА_1 у 2023 році, у відповідності до п.п.9-1.4.3 п.9-1.4 підрозд.8 розд. XX ПК України, та з урахуванням періоду застосування спрощеної системи з особливостями оподаткування в період дії воєнного стану (січень-липень 2023 року), становить 3 257 875 грн (7 818 900 грн * (5 місяців (кількість місяці перебування позивача за ставкою оподаткування 5 % вiд доходу, з 01.08.2023 по 31.12.2023)/  12 місяців). 
Таким чином, позивачем перевищено обсяг допустимого доходу платника ІІІ групи єдиного податку у розмірі 1 369 086,53 грн (4626961,53 - 3725200,00).
З акту перевірки вбачається, що відповідач визначив податкове зобов`язання у розмірі 317 556,41 грн замість задекларованих позивачем 180 647,76 грн.
Різницю у сумі 136 908,65 грн відповідач визначив як суму донарахованого єдиного податку та додатково застосував штрафні санкції у розмірі 13 690,86 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході судового розгляду доведено правомірність донарахування позивачу податкового зобов`язання з єдиного податку з суми перевищення обсягу доходу для платників єдиного податку ІІІ групи та застосування штрафних санкцій.
Щодо правомірності проведення камеральної перевірки
Суд встановив, що відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податковий кодекс України, контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки. Така перевірка здійснюється у приміщенні податкового органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях платника податків, а також інформації, що міститься в інформаційно-комунікаційних системах ДПС. Проведення камеральної перевірки не потребує окремого рішення керівника органу, не передбачає обов`язкового повідомлення платника про її початок та здійснюється без виїзду до платника податків.
З матеріалів справи вбачається, що перевірка проведена на підставі податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік та даних інформаційних систем контролюючого органу. Предмет перевірки обмежувався правильністю визначення суми доходу та дотриманням граничного обсягу доходу для платника третьої групи єдиного податку, що відповідає суті камеральної перевірки.
За результатами перевірки складено акт у порядку, визначеному статтею 86 Податкового кодексу України, який направлено позивачу рекомендованим листом.
Що стосується посилання позивача на висновки, викладені у постанові Вищого адміністративного суду України у справі № 804/5862/15, то суд уважає, що вони є нерелевантними до правовідносин у цій справі, оскільки ухвалені за інших фактичних обставин.
Так, у вказаній постанові Вищий адміністративний суд України зазначив, зокрема, що предметом спору було формування витрат з податку на прибуток та включення до їх складу від`ємного значення об`єкта оподаткування попередніх періодів, тоді як у даній справі спір стосується визначення граничного обсягу доходу платника єдиного податку та правомірності донарахування єдиного податку і штрафних санкцій за результатами камеральної перевірки.
Таким чином, правовідносини, які були предметом розгляду у справі №804/15862/15, є відмінними за своїм предметом, підставами та регулюванням, у зв`язку з чим наведені у ній висновки не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що камеральна перевірка проведена в межах наданих повноважень, у спосіб та в порядку, визначених Податковим кодексом України, а доводи позивача щодо її неправомірності є безпідставними.
З огляду викладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним за результатами проведеної камеральної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення № 49831240104 від 06.06.2024.
З огляду на наведене, суд дійшов переконання, що позов задоволенню не підлягає.
Беручи до уваги результати судового розгляду, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС судом не здійснюється.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити. 
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві: м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код ЄДРПОУ 44116011.
Суддя  Сас Є.В.