Справа № 137/150/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

"18" травня 2026 р. 

Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
представника позивача Яхно О.В. ,
представника третьої особи Гаврильченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026 представник виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області звернувся через підсистему «Електронний суд» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідачка у справі ОСОБА_2 тривалий час ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком дитини, не підтримує з ним зв`язок, не вживає заходів для повернення дитини в сім`ю, а також раніше вже була позбавлена батьківських прав щодо однієї дитини та стосовно іншої дитини її було обмежено у батьківських правах. Дитина набула статусу такої, що позбавлена батьківського піклування, та була передана під опіку.
У зв`язку з цим позивач просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , передати дитину органу опіки та піклування, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.
Представник позивача - Яхно О.В. до судового засідання 18.05.2026 не з`явився. Надіслав на електронну адресу суду заяву, якою просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 94).
Представник третьої особи Гаврильченко Н.А. до судового засідання 18.05.2026 також не з`явилась. Надіслала на адресу суду заяву, якої просила розгляд справи провести у відсутність представника служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 97).
Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з`явилася, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена заздалегідь та належним чином (а.с. 62, 93), а також відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 92).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.12.2025 (а.с. 6) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орендує будинок по АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні. В будинку на момент обстеження було чисто та тепло. Комісією повідомлено останню про підготовку висновків про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 , 2021 року народження.
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи, складений КУ «ЦНСП» Стрижавської селищної ради у період з 04.12.2025 по 08.12.2025 (а.с. 7-9), свідчить, що за місцем проживання ОСОБА_2 , встановлено задовільні побутові умови, наявність належних умов догляду за малолітньою дитиною, забезпечення її харчуванням, одягом та базовими потребами, а також відсутність ознак занедбаності чи неналежного догляду щодо дитини, яка перебувала з матір`ю. Разом з тим, у ході оцінки зафіксовано перебування сім`ї у складних життєвих обставинах, зумовлених малозабезпеченістю та наслідками воєнних дій (втрата житла, вимушене переселення), а також встановлено, що матір частково виконує батьківські обов`язки щодо молодшої дитини, однак не підтримує зв`язок та не забезпечує виховання малолітнього ОСОБА_3 .
Листом КНП «Вінницький обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Вінницької обласної ради» від 02.12.2025 (а.с. 10) підтверджується час перебування малолітнього ОСОБА_3 на повному державному забезпеченні у закладі з 06.12.2023 по 13.09.2024. Також зазначається, що мати дитини не брала участі в його утриманні та догляді, не забезпечувала його необхідними речами чи засобами догляду, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, а також жодного разу не зверталася до адміністрації закладу та не підтримувала з дитиною будь-якого зв`язку.
Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 20.06.2024 (а.с. 11) зазначається що відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а матір`ю зазначено ОСОБА_2 .
Витягом з протоколу №23 засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради від 16.12.2025 (а.с. 12-13) визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 . Також рекомендовано виконавчому комітету затвердити відповідний висновок та звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №71 від 11.03.2025 (а.с. 16) підтверджується обставина надання малолітньому ОСОБА_3 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі рішення суду про його відібрання у матері без позбавлення батьківських прав.
Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №72 від 11.03.2025 (а.с. 17) підтверджується встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Даним рішенням опікуном дитини призначено ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №407 від 30.12.2025 (а.с. 18) затверджений висновок органу опіки та піклування підтверджують доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 
05.12.2024 заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області (а.с. 19-20) вібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав та передано ОСОБА_3 . Органу опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області. Також вказаним рішенням ухвалено стягувати з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03.03.2025 (а.с. 19-20).
Листом від 09.12.2025 повідомляється, що громадянка ОСОБА_2 , 1988 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до Служби у справах дітей за місцем свого проживання не зверталася з питань з`ясування відомостей щодо своєї малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.
Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 повністю ухилилася від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, а також у суду відсутні докази невиконання нею своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідачки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені представником позивача на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам малолітньої дитини.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність заперечень з боку відповідачки, відсутність даних про наявність у відповідачки непрацездатного чоловіка, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.
Також при ухваленні рішення судом враховано, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області у справі № 138/2060/24 від 05.12.2024 року було відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та передано дитину органу опіки та піклування, а також ухвалено стягувати з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. У подальшому у межах даної справи (№ 137/150/26) суд прийшов до висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо зазначеної дитини, при цьому знову зазначено про стягнення аліментів на тих самих умовах. При цьому таке повторне зазначення про аліменти не створює нового самостійного обов`язку і не призводить до подвійного стягнення, оскільки аліментне зобов`язання виникло одноразово з моменту, визначеного першим рішенням суду, є триваючим і зберігається незалежно від зміни сімейно-правового статусу особи, зокрема позбавлення її батьківських прав.
У разі існування двох виконавчих документів, виданих у межах різних справ та щодо одного й того самого аліментного зобов`язання, сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, оскільки одночасне існування кількох виконавчих документів щодо одного й того самого обов`язку може створювати ризик подвійного пред`явлення до виконання, що суперечить загальним засадам виконавчого провадження.
Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідачку.
Керуючись ст.ст. 2, 209, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-166, 182, 183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007 р., беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Органу опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-подільської міської ради Вінницької області.
Стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 10.07.2024.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення в повному обсязі буде виготовлено на протязі десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин.

Суддя : Гопкін П. В.