Справа № 559/308/26 
Провадження № 2/559/870/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне

08 червня 2026 року місто Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 09.12.2022 між сторонами укладено договір кредиту та страхування № М34.00201.009838550. П.3 Договору визначено, що нанесенням власноручного підпису у договорі, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банку. Згідно умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 79111 грн. зі сплатою 47,99% річних з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, передбачених договором та графіком платежів. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту в повному обсязі не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Останню сплату відповідачем по договору було здійснено 20.09.2023. Враховуючи наведене, станом на 07.01.2026 заборгованість відповідача становить 158126,77грн., що складається з наступного: прострочений борг - 72148,97 грн., прострочені відсотки - 85977,80 грн., розмір якої і просить стягнути позивач, а також судові витрати у справі.
Ухвалою судді від 10.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.
Головуючий суддя перебував у плановій відпустці з 13.04.2026 по 17.04.2026 включно.
Представник позивача у позові просив розглянути справу в його відсутність, заперечень проти ухвалення заочного рішення не заявляв. 
Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином згідно з вимогами ЦПК України. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав.
За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення нею своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.
Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює проводити розгляд справи у заочному порядку та ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення у даній справі є 08.06.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. 
Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.12.2022 між АТ «Ідея Банк» та  ОСОБА_1  був укладено договір кредиту та страхування № М34.00201.009838550. П.3 Договору визначено, що нанесення власноручного підпису під даним договором позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банку. Згідно умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 79111грн., фіксова процентна ставка 47,99% річних, строк кредитування - 36 місяців, дата повернення кредиту 09.12.2025, мета кредиту - споживчі цілі. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок, відкритий у банку відповідно до порядку повернення кредиту, згідно додатку №1(а.с.18-21).
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.21 зворот).
У додатку №1 до Договору від 09.12.2022 сторонами погоджено графік щомісячних платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, сторони погодили, що загальна вартість кредиту становить 160900,08 грн. та включає в себе 36 платежів, розмір яких зазначено у графіку (а.с.23 зворот,24).
Видача кредиту ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 09.12.2022 підтверджується платіжними інструкціями №3005677 та №3005672 від 09.12.2022 (а.с.25).
У порушення умов кредитного договору від 09.12.2022 ОСОБА_1 свої зобов`язання своєчасно не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, у розмірі 158126,77 грн., що складається з простроченої заборгованості в розмірі 72148,97 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 85977,80 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком та випискою за кредитним договором за період з 09.12.2022 по 20.09.2023 (а.с.26-27 ).
ОСОБА_1 було надіслано досудову вимогу від 02.12.2025 щодо погашення заборгованості за договором №М34.00201.009838550 протягом 30 днів з дня направлення даної вимоги, окрім того ОСОБА_1 був попереджений, що у разі невиконання даної вимоги, банком будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості, однак всепереч попередження дана вимога відповідачем виконана не була (а.с.28).
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.
Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц).
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд робить висновок, що 09.12.2022 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №М34.00201.009838550. Відповідач будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав особисто договір, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 отримав кредит, активно користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість (що підтверджено матеріалами справи), відтак у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. Отже, сторони у договорі погодили відсоткову ставку, нарахована сума заборгованості відповідачем не оспорювалася. Згідно виписки по кредитному договору вбачається, що відповідач частково вносив кошти в рахунок погашення заборгованості, а згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором №М34.00201.009838550, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредит. Окрім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а тому наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку товариству не повернуті, тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Тому, позов суд задовольняє. 
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, суд - 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» загальну суму заборгованості за кредитним договором від 09.12.2022 у розмірі 158126 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто двадцять шість) гривень 77 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 08.06.2026.

Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», 79008, м.Львів, вул.Валова 11, код ЄДРПОУ 19390819.
Представник позивача: Заставна Ольга Василівна, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.М.Томілін