Справа № 541/1065/26
Номер провадження 2/541/1201/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

24 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Морозовської О.А., за участі секретаря судового засідання Калініченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,-
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.05.2023 року (справа 541/582/23) на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 до 1/2 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції починаючи з 26 березня 2026 року.
В обґрунтування позову вказала, що відповідачем в справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2021 року. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2023 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її та на утримання сина аліменти в розмір 14 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожного, що в сукупності становить 1/2 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 10 квітня 2023 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області ( справа №541/582/23) розмір аліментів було зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Підставою для зменшення розміру аліментів стало те, що відповідно до судового наказу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 лютого 2018 року з ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу – доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином сукупний розмір відрахувань із доходу відповідача складав 3/4 частини, що перевищувало граничний розмір відрахувань, встановлених статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру аліментів.
Зазначила, що у зв`язку зі зміною матеріального стану відповідача, зокрема зміною кількості осіб, яких він зобов`язаний утримувати, виникли підстави для перегляду розміру аліментів. На даний час старша донька відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим стягнення аліментів на її утримання припинено. Крім того, припинено стягнення аліментів і на її утримання, оскільки син досяг п`ятирічного віку, що дає їй можливість самостійно здійснювати трудову діяльність. Встановлений розмір аліментів у частці 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є недостатнім, для забезпечення належного рівня утримання дитини. З урахуванням віку, його потреби зростають. Зазначила, що відповідач є працездатним військовослужбовцем, але в добровільному порядку не бажає збільшити розмір сплачуваних аліментів, в зв`язку з чим звернулася до суду.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.04.2026 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи в прядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
25.05.2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Солошенко Л.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила визнати причину пропуску подачі відзиву поважною, заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та визнання позовних вимог від 27.04.2026 року вважати неподаною. Просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, збільшити розмір аліментів з 1/6 на 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з підстав викладених у відзиві (а.с.34-36).
У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від її представника адвоката Яковенка Г.М. надійшла до суду заява про розгляд справи без участі сторони позивача, Позовні вимоги підтримали. Просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували (а.с.64, 65).
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Від даного шлюбу мають спільну дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Відповідач призваний до лав ЗСУ по мобілізації з 11.09.2025, є учасником бойових дій, за наслідками проведеної 05.02.2026 ВЛК у відповідача встановлено діагнози хвороб, як пов`язаних з проходженням військової служби і не пов`язаної з проходженням військової служби, потребують лікування та додаткових матеріальних витрат (а.с. 38-41). Відповідачем позивачу з лютого 2026 по травень 2026 було перераховано грошові кошти в загальному розмірі 53407,80 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с.41 зворот-49).
Позивачка вважає, що зазначений розмір аліментів є недостатнім, щоб матеріально забезпечити неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач на даний час є військовослужбовцем і згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від своїх доходів.
Статтею 51 Конституції України та, ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України.
Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідну позицію викладено в рішенні Вищого Спеціалізованого Суду України від 22.02.2017 року у справі №756/14962/15.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, що відповідає положенням ч.5 ст.183 СК України.
Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Виходячи з наведеного положення закону, при вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналізуючи досліджені докази у справі, суд, враховуючи, що відповідач є працездатним, неповнолітній син потребує матеріального утримання, яке на даний час є недостатнім, беручи до уваги доходи обох батьків та їх участь у вихованні та утриманні дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів до 1/2 частини від заробітку та доходу відповідача підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі частини.
При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати таку допомогу судом не встановлено.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 75, 84, 180, 181, 182, 192 СК України, ст.ст. 12,13,18,75,76,81,141, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.05.2023 року (справа 541/582/23) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 до 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції починаючи з 26 березня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Яковенко Григорій Миколайович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №393 від 4 червня 2004 року видане Полтавською обласною КДКА на підставі рішення №5 від 4 червня 2004 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: адвокат Солошенко Людмила Євгеніївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №601 видане на підставі рішення Житомирської обласної КДКА 24 листопада 2011 року, адреса м.Суми, вул. Зелена, 3.

Суддя:	  	О. А. Морозовська