П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Київ

Справа № 369/6793/25
Провадження № 22-ц/824/6637/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач   ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
Позов було мотивовано тим, що 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який в подальшому було розірвано. 
Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 червня 2021 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття. 
20 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, актовий запис № 1193. Від вказаного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх синів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття та на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення синами трирічного віку.
Так, як зазначає позивач, з урахуванням всіх наявних рішень про стягнення з нього аліментів у своїй сукупності становить більше ніж 75 % від загального доходу позивача, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, з моменту присудження стягнення аліментів з 2021 року у позивача змінилось сімейне становище, народилось ще двоє малолітніх дітей, та обов`язок утримувати дружину до досягнення дітьми трьох років, сплачувати орендну плату за житло та нести витрати на лікування хворого батька.
На підставі викладеного, зважаючи на те, що на переконання позивача його сімейне та матеріальне матеріальне становище значно погіршилось, останній звертається до суду та просить зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року з частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частини щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
РішеннямКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено. 
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року у справі № 369/3659/21 встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам. 
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини, та стягнення на їх користь аліменти, а також стягнення аліменти на користь ОСОБА_3 та наявність хворого батька є підставою для зміни розміру аліментів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
10 квітня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_8 адвоката Ніколаєвої Г.Г. в якому вона просила рішення суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 травня 2026 року справу призначено до розгляду.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Встановлено, шо рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року у справі № 369/3659/21, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного рішення суду 23 липня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 369/3659/21 та відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 в межах якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року у справі № 362/6547/24, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Відомостей про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення суду від 19 лютого 2025 року у справі № 362/6547/24 матеріали справи не містять, а отже й відсутні підстави для висновку про примусове стягнення аліментів за вказаним судовим рішенням.
Своєчасна добровільна щомісячна сплата аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується копією заяви ОСОБА_3 від 21 червня 2025 року, що посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. та зареєстрована в реєстрі за № 1302.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу задоволення позову, посилався на наявність у нього трьох дітей, на утримання яких з нього судовими рішеннями стягуються аліменти, погіршення його матеріального стану, а також те, що сукупний розмір аліментів, які стягуються з нього, складає 75 % доходу, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 підставою для зменшення розміру аліментів зазначав ту обставину, що у нього від моменту призначення аліментів, розмір яких він просить зменшити, відбулося погіршення матеріального становища, оскільки він має інших дітей на яких також стягнуто аліменти, також стягнути аліменти на дружини до досягнення дитиною трьох років, крім того має на утриманні хворого батька.
Переглядаючи справу, апеляційний суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного з батьків, в даному випадку на матір.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, про це зазначив Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційним судом встановлено, що у другому шлюбі у ОСОБА_1 народився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 
Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, народження другої третьої дитини спричинило зміну сімейного стану позивача та очевидно потребує додаткових фінансових витрат, що суд першої інстанції залишив поза увагою.
Крім того, за рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх синів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття та на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення синами трирічного віку.
Тому на даний час, загальний розмір аліментів, який з нього стягується, становить 3/4 (3/4 = 1/4 + 1/3 + 1/6) усіх видів його заробітку (доходу), або ж 75%. Враховуючи, що дані обставини його матеріальний стан уже суттєво погіршився. І для забезпечення власних потреб наразі залишається 1/4 (або ж 25%) від усіх видів його заробітку (доходу).
Таким чином, у даній справі належними та допустимими доказами позивачем доведено наявність однієї самостійної підстави для зміни розміру аліментів - зміна сімейного стану, та іншої підстави а саме зміна майнового стану у зв`язку з стягненням аліментів на неповнолітніх у розмірі 1/3 частки від усіх доходів та усіх доходів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на наведене, а тому доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Апеляційний суд, враховуючи інтереси дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню, частково, а саме зменшення аліментів з 1/3 до 1/6 усіх видів заробітку.
Разом з тим, колегія судів зазначає, що відповідач не позбавлена можливості звернутись до суду з заявою про збільшення розміру стягнення аліментів у разі зміни майнового стану позивача та зміни обставин, що стали підставою для зменшення розміру стягнення аліментів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/3659/21 від 08 червня 2021 року та стягнути із  ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна