Суддя Черняк В. Г. 

Справа № 644/12580/25 
Провадження № 2/644/1910/26 
23.06.2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року м. Харків.
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Черняка В.Г.,
за участю:
секретаря судового засідання – Черняк Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлового кооперативу «АЛМАЗ», третя особа – Харківська міська рада про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Равницької Л.С., звернулась до суду з позовом до Житлового кооперативу «АЛМАЗ», в якому просить суд встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_2 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом від 26.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Козелько Т.М., р.№3-762 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народженні, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в Републіці Польща.
Позивач в обґрунтування вимоги за позовом вказала, що станом на 24.02.2022 р. вона проживала і працювала в Польщі в м. Білосток, була зареєстрована по АДРЕСА_3 , бабуся проживала і була зареєстрована в своїй квартирі - в АДРЕСА_4 . Оскільки батьки померли, братів чи сестер не має, то за бабусею не було догляду, тому вона забрала бабусю до себе в Польщу, поселила її за місцем свого проживання і реєстрації в м. Білосток. Рішенням судово-медичної експертизи закладу соціального страхування у м. Білосток від 07.11.2022 р. за № 135030154 бабуся була визнана постійно недієздатною до самостійного життя, а рішенням Муніципальної комісії з оцінки інвалідності у м. Білосток від 07.07.2022 р. вона визнана особою із значним ступенем інвалідності. Таким чином, зазначеним рішенням встановлено, що вона проживала разом зі своєю бабусею у Польщі, була її офіційним опікуном, не працювала, бо здійснювала цілодобовий догляд, отримувала допомогу від держави Польща, як опікун. ІНФОРМАЦІЯ_5 бабуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2 . 18.07.2025 р. вона звернулась до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 26.03.2011 року державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Козелько Т.М., р.№3-762, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народженні, яка була зареєстрована в АДРЕСА_4 . На підставі чого була заведена спадкова справа. Але державним нотаріусом Сімаковою О.Г. 18.07.2025 р. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У постанові нотаріус зазначила, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1272 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У зв`язку із чим виникла необхідність встановити факт спільного проживання спадкодавця, ОСОБА_2 і спадкоємця – ОСОБА_1 , разом однією сім`єю на час на час відкриття спадщини – ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Ухвалою суду від 02 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлового кооперативу «АЛМАЗ» про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, - у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Харківську міську раду.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Равницька Л.С. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглядати справу у її відсутність.
Представник відповідача - Житловий кооператив «АЛМАЗ» в судове засідання не з`явився, голова правління ЖСК «Алмаз» Гарбуз І.М. через канцелярію суду подала заяву, в якій при винесенні рішення покладалась на розсуд суду, просила розглядати справу у її відсутність.
Третя особа – Харківська міська рада в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м. Харкова від 05.12.2026 р. № 298/32, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Згідно технічного паспорту, квартира АДРЕСА_5 .
Відповідно до звіту про оцінку майна – ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 40,2 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_2 , станом на 19.08.2025 р. становить 450 000 грн.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Білосток, що підтверджується скороченим витягом з свідоцтвом про смерть, виданого 19.09.2024 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Білосток Республіка Польща.
Позивач ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_2 . 
Дана обставина підтверджується відповідно свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 05.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 СК України № 00052771860, виданого 01.08.2025 р. Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00052771453, виданого 01.08.2026 р. Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина. 
Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 26.03.2011 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 3-762.
Відповідно до вказаного заповіту,  ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та все, що буде їй належати на день смерті за законом або за заповітом, все рухоме та нерухоме майно, грошові заощадження на її ім`я в будь яких установах банків, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті бабусі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , 18.07.2025 року звернулась до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 26.03.2011 року Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-762, після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_4 . 
18.07.2025 р. Сьомою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 74354143, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
18.07.2025 р. державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної конториСімаковою О.Г. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки  ОСОБА_1 було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. 
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Також, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1220 ЦК України).
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до положень ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини.
Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно сумісно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, враховується таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 
Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подавав заяву про прийняття спадщини, то він згідно ст. 1272 ЦК України вважається таким, що її не прийняв. 
Відповідно до п.3.15 Глави 10 Р.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, «якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. 
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. , якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив собі в офомленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини».
Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Померла ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішенням судово-медичної експертизи Закладу соціального страхування у м. Білосток від 07.11.2022 року за № 135030154 ОСОБА_4 визнана постійно недієздатною до самостійного життя. 
Рішення Муніципальної комісії з оцінки інвалідності у м. Білосток від 07.07.2022 р. ОСОБА_4 визнана особою із значним ступенем інвалідності. 
Рішенням апеляційної ради місцевого самоврядування в м. Білосток від 17.04.2023 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 у Польщі, була її офіційним опікуном, не працювала, бо здійснювала цілодобовий догляд, отримувала допомогу від держави Польща, як опікун.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на досліджені докази, суд вважає, що позивачем доведений факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги, що у позивача відсутня можливість одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки це є єдиним можливим способом захисту права власності позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81,95, 178, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1269, 1270 ЦК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Житлового кооперативу «АЛМАЗ», третя особа – Харківська міська рада про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом від 26.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Козелько Т.М., р.№3-762 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народженні, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в Републіці Польща.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.07.2026 року.

Учасники справи: 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Житловий кооператив «АЛМАЗ», код ЄДРПОУ 23004408, юридична адреса: вул. Шарикова, б. 39, м. Харків, 61047.

Третя особа: Харківська міська рада, код ЄДРПОУ: 04059243, м. Харків, м-н Конституції 7.

Головуючий - суддя: В.Г. Черняк