Справа 333/12395/25
Провадження 3/333/454/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України 

18 травня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №088680 від 17.12.2025 року, 17.12.2025 року, об 15 год. 40 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дитини – ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погружував фізичною розправою, внаслідок чого заподіяв шкоду його психічному здоров`ю.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №334011 від 17.12.2025 року, 17.12.2025 року, об 15 год. 40 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дитини – ОСОБА_3 , а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погружував фізичною розправою, внаслідок чого заподіяв шкоду його психічному здоров`ю.

За вказаними фактами адміністративних правопорушень 26.12.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали відповідних справ (№333/12395/25, №333/12397/25), які на підставі ст.36 КУпАП, 18.05.2026 року були об`єднані в одне провадження (єдиний номер справи №333/12395/25).

24.04.2026 року до суду надійшла заява від ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , в якій вона просила не притягувати до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . У заяві зазначено, що конфліктна ситуація, яка виникла між ОСОБА_1 та дітьми, на даний час повністю врегульована, будь-які претензії до останнього відсутні, а їх діти не зазнали шкоди психічному здоров`ю внаслідок зазначених обставин.

У судові засідання, призначені на 03.02.2026 року, 05.03.2026 року, 16.03.2026 року, 07.04.2024 року, 24.04.2026 року та 18.05.2026 року, ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. 
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Суд направляв ОСОБА_1 повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_1 ), які повернулися до суду без вручення адресату. 
Крім того, судом на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_1 (вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення) були направлені SMS-повідомлення, які доставлені абоненту. 
Також, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, які були складені в присутності ОСОБА_1 , останньому повідомлялося про розгляд справи Комунарським районним судом м. Запоріжжя.
Таким чином, ОСОБА_1 достеменно знав про наявність стосовно нього в суді справи про адміністративне правопорушення, але особисто не доклав зусиль, щоб дізнатися про дату судового розгляду.
Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 , суддя дійшов до висновку, що останній зловживає своїми правами, а його неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки її розгляду, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя під час судового розгляду дослідив матеріали, які були надані працівниками поліції, що на їх думку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушеннь, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а саме:
- протоколи про адміністративні правопорушення: серії АА №088680 та серії ВАД №334011 від 17.12.2025 року; 
- форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;
- відеозаписи (відеофайл «АА№088680 АА№334011») з нагрудної камери поліцейського, досліджені під час судового розгляду, на яких зафіксовано спілкування іншого працівника поліції з неповнолітнім ОСОБА_2 . Разом із тим, з огляду на те, що поліцейський, нагрудною камерою якого здійснювався відеозапис, перебував на значній відстані від місця розмови, аудіозапис не дає можливості встановити зміст пояснень, які надавав неповнолітній ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що між ним та дітьми виник словесний конфлікт, після чого останні зачинилися в гаражі. Задля того, щоб діти вийшли з приміщення гаража та він міг з ними поспілкуватися, він почав наносити удари по склу. У подальшому, він усвідомив неправомірність своїх дій, у зв`язку з чим конфлікт було припинено, діти вийшли з гаража, а ситуацію врегульовано. Жодних протиправних дій стосовно дітей він не вчиняв та фізичного контакту з ними не мав.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Таким чином, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Така обставина підлягає доведенню належними доказами.
Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту. Нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів та лише фіксує факт правопорушення, проте не є беззаперечним доказом вини особи, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
При цьому, до протоколу не надано жодних доказів (якими можуть бути висновки експертів, довідки медичних установ тощо) на підтвердження того, що неповнолітньому ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_3 було завдано фізичної чи психічної шкоди здоров`ю внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 .
Відеозаписи з нагрудної камери поліцейського фіксують фактично події, які відбувалися після прибуття працівників поліції. Крім того, на одному із відеозаписів зафіксовано спілкування працівника поліції з неповнолітнім ОСОБА_2 , однак через значну відстань між місцем розмови та поліцейським, який здійснював відеофіксацію, зміст пояснень неповнолітнього встановити неможливо. 
Водночас під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 заперечував факт вчинення будь-яких дій щодо дітей та факт заподіяння їм фізичної чи психічної шкоди. Відтак зазначені відеозаписи не містять відомостей, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 дій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Мати неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 у наданій суду заяві також заперечувала факт заподіяння будь-якої шкоди дітям, зазначивши, що їхньому психічному здоров`ю шкоди завдано не було.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Практика Європейського суду з прав людини вказує, що суд, оцінюючи докази, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінивши зазначені докази у сукупності, керуючись принципом презумпції невинуватості, дійшов висновку, що доказів про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства недостатньо для прийняття рішення про його притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суддя дійшов до висновку про відсутність беззаперечних доказів, які підтверджували б наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 173-2, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя, –

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення передбачені ч.ч.1,2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , – закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного 
суду м. Запоріжжя        Р.С. Холод