ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/5577/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року (суддя Бухтіярова М.М.) у справі №160/5577/26 за позовом ОСОБА_1 до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/17298/24 (згідно норм статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до та після 19 липня 2022 року), виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” від 08 лютого 1995 року №100;
-зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/17298/24 (згідно норм статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до та після 19 липня 2022 року), виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” від 08 лютого 1995 року №100. 
Позовну заяву подано з використанням сервісу «Електронний суд».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 позовну заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених п.3 ч.4 ст.169 КАС України.
Фактично підставою для повернення позовної заяви стали висновки суду першої інстанції про те, що позовну заяву підписано особою, право якої на вчинення таких дій не 
підтверджено у встановленому законом порядку.
Такі висновки суд першої інстанції обгрунтував тим, що позовна заява подана та підписана від імені позивача представником – фізичною особою ОСОБА_2 . На підтвердження повноважень Дзундзи Ю.Р. на підписання позовної заяви, представництво в суді, до позовної заяви було долучено скановану копію довіреності від 27.05.2024 ОСОБА_1 , посвідченої приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. (зареєстрована в реєстрі за №1672). Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що долучений до позовної заяви документ із назвою довіреність не є належним доказом підтвердження повноважень Дзундзи Ю.Р., оскільки не містить необхідних реквізитів, а саме вказана довіреність не підписана позивачем, а скріплена власним кваліфікованим електронним підписом представника Дзундзи Ю.Р., що долучена в якості додатків до сформованої в його Електронному кабінеті як користувача підсистеми “Електронний суд” позовної заяви.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що у спірному випадку довіреність подана через систему «Електронний суд» та скріплено кваліфікованим електронним підписом представника позивача. Позивач зазначає, що при таких обставин висновок суду про не підтвердження повноважень представника на підписання позову є необгрунтованим, оскільки закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотарісом, а така довіреність може бути посвідчена самим представником за умови, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Пунктом 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
У спірному випадку суд першої інстанції фактично виходив з того, що позов підписано особою, яка не мала права його підписувати, оскільки позовну заяву підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що така позиція суду першої інстанції полягає в тому, що копія долученої до позову довіреності на представництво повинна бути засвідчена нотаріусом.
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позовну заяву подано з використанням сервісу «Електронний суд»; позовну заяву подано представником позивача; до позовної заяви долучена копія нотаріально посвідченої довіреності на представництво позивача, у тому числі в судових інстанціях; долучена по позову копія довіреності скріплена власним кваліфікованим електронним підписом представника Дзундзи Ю.Р.
Суд апеляційної інстанції, при встановлених обставинах, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не підтвердження повноважень особи на підписання позову.
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС).
Частинами п`ятою та шостою статті 59 КАС установлено таке:
- відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді;
- оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
Отже, відповідно до наведеної частини п`ятої статті 59 КАС відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді, а наступна частина цієї ж статті визнає правомірним також інший порядок засвідчення «визначений законом». 
Відповідно до положень статті 238 ЦК представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. 
Законодавством не встановлено жодних обмежень щодо зазначення у змісті довіреності посилання на уповноваження представника на засвідчення копій документів, у тому числі й довіреності, а також щодо подання таких копій до будь-якого підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, державних органів, суду. 
Зважаючи на вищевикладене, у разі коли до адміністративного суду звертається представник на підставі нотаріально посвідченої довіреності, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом.
Статтею 60 КАС передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (частини перша, друга цієї статті).
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 59 КАС).
Отже, слід вважати підтвердженими повноваження представника на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №826/5500/18 (постанова від 04.12.2019).
Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі зазначила, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вже після ухвалення Великою Палатою Верховного Суду рішення у вказаній справі до ст.59 КАС України були внесені зміни, якими передбачено те, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч.7 ст.59 КАС України).
Саме у такий спосіб у спірному випадку представником і було подано до суду довіреність на представництво.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 325 КАС України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі №160/5577/26 – скасувати, справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, моеж бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.328, 329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров