Справа № 954/3152/25
Номер провадження 2/954/1097/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 , представник позивача Дземян Лідія Григорівна до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна в інтересах ОСОБА_1  звернулася із позовом до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 . Проте, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності Позивача, що унеможливлює отримання компенсації за майно, що розташовано на тимчасово окупованій території. У зв`язку з окупацією Каховського району, Херсонської області архів БТІ знищений, що унеможливлює отримати відповідні відомості про зареєстроване право на вищевказане майно. Саме тому Позивач змушений звернутися до суду для захисту свої майнових прав. Враховуючи вищенаведене, представник позивача просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
У судове засідання позивач не з`явилася, остання надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
За ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
За копією договору дарування від 24.10.2001, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотарільного округу Херсонської області Сердюком І. П., зареєстрованого в реєстрі за №3820, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар належну дарителю трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 .
На зворотній стороні зазначеного договору про реєстрацію Каховським державним БТІ приватного права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
Також до позову долучені: 
- копія посвідчення № НОМЕР_1 від 26.02.2026 про інвалідність позивача ОСОБА_1 ;
- копія висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №120 від 12.03.2020;
- копія довідки форми №4 серії Д-71 №410986 про інвалідність позивача від 10.11.1982;
- копія трудової рекомендації щодо стосовно ОСОБА_1 ;
- копія посвідчення №110 про те, що ОСОБА_2 призначена опікуном над дієздатним ОСОБА_1 і над його майном;
- копія рішення Новокаховського суду від 23.04.1998 про визнання ОСОБА_1 недієздатним. 
У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.
Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.
Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
В судовому засіданні встановлено, що предметом даного спору є визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на належну йому квартиру.
Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача обрала способом захисту визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, зокрема шляхом його визнання. При цьому, застосування конкретного способу захисту має бути належним та ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права та характеру його порушення. 
За змістом статті 392 ЦК України позов про визнання права власності є способом захисту, який застосовується у разі, якщо право особи оспорюється, не визнається іншою особою або втрачено документ, що його посвідчує, і при цьому відсутній інший ефективний спосіб захисту. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі N 344/16879/15-ц зазначено, що позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
Отже вимога про визнання права власності не може використовуватися як універсальний спосіб набуття права власності, а застосовується лише за наявності спору про право та відсутності можливості реалізації права у позасудовому порядку.
Згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Водночас суд розмежовучи, момент виникнення права власності та момент його державної реєстрації, звертає увагу, що державна реєстрація є обов`язковою юридичною дією для оформлення та підтвердження такого права, і суд не може підміняти собою відповідну адміністративну процедуру.
Судом встановлено, що позивач:
не звертався до відповідного державного органу «державного реєстратора» з заявою про державну реєстрацію права власності; 
не надав доказів відмови у такій реєстрації.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Позивачем, його представником до позову не долучені докази досудового вирішення питання щодо державної реєстрації спірної квартири, тобто відсутні докази звернення позивача, його представника до державного реєстратора. 
Таким чином, суд доходить висновку, що:
позивачем не доведено відсутність позасудового способу захисту; 
позивач не скористався передбаченим законом порядком державної реєстрації права власності; 
вимога про визнання права власності є передчасною; 
обраний спосіб захисту не є належним у спірних правовідносинах. 
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі ст.ст. 392 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст.12, 13, 89, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову представника позивача адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 , представник позивача Дземян Лідія Григорівна до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.
Реквізити сторін:
Представник позивача - адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, адреса для листування: АДРЕСА_4 ;
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Представник позивача - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП невідомо;
Відповідач - Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, місцезнаходження: пр-т Дніпровський, буд. 23, м. Нова Каховка, Каховський район, Херсонська область, ЄДРПОУ 45003284.

Суддя	В.О. Каневський