ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року
м. Київ
справа № 761/23680/23
провадження № 61-11215св25
судді-доповідача - Ігнатенка В. М. 
суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Ситнік О. М., Фаловської І. М.
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк Катерина Петрівна, наухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року у складі судді Фролової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2025 року у складі суддів Саліхова В. В., Євграфової Є. П., Поливач Л. Д.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Тячівської міської ради Закарпатської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні матір`ю з дитиною, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, у якому просила:
1) зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2) визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , особисте спілкування:
- щотижня у будні з 08:00 години кожної середи до 12:00 години кожної суботи та щомісячно - у вихідні дні з 12:00 години кожної першої суботи до 20:00 години кожної першої неділі, з 12:00 години кожної третьої суботи до 20:00 години кожної третьої неділі, та коли випадає п`ята субота, з 12:00 години кожної п`ятої суботи до 20:00 години кожної п`ятої неділі. Включаючи, але не обмежуючись, весняними, літніми, осінніми та зимовими канікулами  у навчальних закладах, які відвідує ОСОБА_3 ;
- 1 тиждень на зимових канікулах;
- 6 тижнів на канікулах влітку, з можливістю возити ОСОБА_3 на відпочинок та оздоровлювати;
- три дні на осінніх та весняних канікулах;
- день побачень ОСОБА_1 з донькою, вона має право забирати доньку з дому/школи особисто;
- зобов`язати ОСОБА_2 , за два дні до зустрічі ОСОБА_1 з донькою надати її точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
У лютому 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову  у якому просила:
- визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 почергово  з кожним з батьків, у такому порядку: тиждень з матір`ю ОСОБА_1 , тиждень з батьком ОСОБА_2 ;
- визначити, що тижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 10 год. 00 хв. неділі та завершується через тиждень  о 10 год.00 хв. неділі;
- по завершенню одного тижня, протягом якого дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким дитина проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 
2025 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2025 року, відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову та повернуто її.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем всупереч частині третій статті 49 ЦПК України змінено одночасно предмет і підстави позову, а тому в прийнятті до розгляду заяви про зміну підстав позову слід відмовити та повернути позивачу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
31 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Власюк К. П. через підсистему «Електронний Суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2025 року.
У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк К. П. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 01 серпня 2025 року,витребувано справу із суду першої інстанції.
У січні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 15 жовтня 2020 року у справі №922/2575/19, 
від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20, від 27 листопада 2023 року в справі №603/761/19, від 27 січня 2025 року у справі № 903/968/23: неповно з`ясували обставини справи та порушили норми процесуального права.
Вимоги касаційної скарги обґрунтовані помилковістю висновків судів про те, що позивач мотивує свої нові позовні вимоги новими фактичними обставинами справи та наводить нові обґрунтування на їх підтвердження та те, що заява про зміну предмету позову містить нову редакцію позовної заяви, яка одночасно змінює предмет і підстави позову.
Оскільки з моменту відкриття провадження до подання заяви про зміну предмета позову пройшло більше півтора року і деякі обставини за час розгляду справи змінились, бо в межах даної справі було забезпечено позов ОСОБА_1 , відбувалось примусове виконання ухвали про забезпечення позову (обставини чого мають важливе значення для ефективності рішення про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини та поновлення порушених прав позивача), то додатково до повідомлених у позовній заяві фактичних обставин у заяві про зміну предмета позову, позивач повідомила суду також наступні обставини :
- обставини примусового виконання ухвали про забезпечення позову 
від 14 лютого 2023 року, що тривало з 29 грудня 2023 року по 09 липня 
2024 року;
- те, що позивач, не маючи жодної інформації про доньку та будучи позбавленою відповідачем можливості бачити та спілкуватись з донькою, зверталась до останнього з електронними листами, в яких просила повідомити їй інформацію про доньку, надати можливість побачити доньку, поспілкуватись з донькою, а також закликала до конструктивного діалогу щодо вирішення мирним шляхом питання її участі у житті доньки;
- те, що за результатами відвідування позивачем Тячівського ліцею № 2 та за результатами звернення до даного закладу позивачу стало відомо, що малолітня ОСОБА_4 навчається на сімейній формі навчання;
- те, що за результатами виходу начальника Служби у справах дітей Тячівської міської ради з метою обстеження умов проживання дитини за повідомленою судом адресою фактичного проживання дитини: АДРЕСА_1 , було встановлено, що сім`я ОСОБА_5 у місті Тячеві не проживає.
Звертає увагу, що обставини переведення дитини на сімейну форму навчання, непроживання сім`ї ОСОБА_5 у Тячеві та зміна фактичного місця проживання, які стали відомі позивачу під час розгляду даної справи і які позивач зазначила у заяві про зміну предмета позову не змінюють визначені первісно позивачем основні фактичні підстави позову, а лише доповнюють їх.
Так само, обставини того, як відбувалось примусове виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року у справі № 761/23680/23 про забезпечення позову, які виникли у зв`язку з розглядом даної справи і які позивач зазначила у заяві про зміну предмета позову не змінюють визначені первісно позивачем основні фактичні підстави позову, а лише доповнюють їх.
Відтак, вважає, що не дослідивши належним чином зміст позовної заяви та заяви про зміну предмета позову суди дійшли помилкових висновків про те, що позивач здійснює виклад нових фактичних обставин.
При цьому, та обставина, що змінений позивачем предмет спору частково обґрунтовується іншими нормами матеріального права, ніж ті, що були первісно визначені позивачем, при збереженні первісних обставин (фактичних підстав позову) та при збереженні деяких норм матеріального права, зазначених у позовній заяві, не свідчить про зміну підстав позову.
Вказує, що порівнюючи зміст позовної заяви та заяви про зміну предмета позову, вбачається, що у заяві про зміну предмета позову позивач зберігаючи фактичні обставини та обґрунтування позовної заяви, додатково повідомляла обставини, які виникли під час розгляду.
27 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк К. П., направила до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» додаткові пояснення, які по суті є доповненнями до касаційної скарги, поданими поза строком, визначеним у статті 398 ЦПК України, тому суд залишає їх без розгляду.
Доводи інших учасників справи
21 жовтня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Простибоженко О. С. звернувся через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду із відзивом на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Інші особи, які беруть участь у справі не скористались своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу у строк, встановлений Верховним Судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Фактичні обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 . Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_2 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 30 грудня 2021 року про виправлення описки, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Власюк К. П., залишено без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року залишено без змін.
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні матір`ю з дитиною, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, у якому просить суд:
1) зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ;
2) визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте спілкування:
- щотижня у будні з 08:00 години кожної середи до 12:00 години кожної суботи та щомісячно - у вихідні дні з 12:00 години кожної першої суботи до 20:00 години кожної першої неділі, з 12:00 години кожної третьої суботи до 20:00 години кожної третьої неділі, та коли випадає п`ята субота, з 12:00 години кожної п`ятої суботи до 20:00 години кожної п`ятої неділі. Включаючи, але не обмежуючись, весняними, літніми, осінніми та зимовими канікулами у навчальних закладах, які відвідує ОСОБА_3 ;
- 1 тиждень на зимових канікулах;
- 6 тижнів на канікулах влітку, з можливістю возити ОСОБА_3 на відпочинок та оздоровлювати;
- три дні на осінніх та весняних канікулах;
- в день побачень ОСОБА_1 з донькою, вона має право забирати доньку з дому/школи особисто;
- зобов`язати ОСОБА_2 , за два дні до зустрічі ОСОБА_1 з донькою надати її точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.49-50 т. 2).
19 жовтня 2023 року  ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 
2023 року заяву задоволено частково.
Забезпечено позов шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 до набрання судовим рішенням законної сили, а саме у м. Тячеві, Закарпатської області, щомісячно у вихідні дні:
- з 10 год 00 хв кожної першої суботи до 20 год 00 хв кожної першої неділі;
- з 10 год 00 хв кожної третьої суботи до 20 год 00 хв кожної третьої неділі;
- з 10 год 00 хв кожної п`ятої суботи до 20 год 00 хв кожної п`ятої неділі.
Перші три зустрічі дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 забезпечити в присутності батька ОСОБА_2 , та за участі психолога, присутність якого має бути забезпечена батьками (або одного із них). Присутність психолога має бути забезпечена з 10 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.
Заборонено перетин державного кордону ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та/або супроводу батька ОСОБА_2 .
Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 
2023 рокуперебувала на примусовому виконанні в Тячівському відділі державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області (ВП НОМЕР_1).
Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 
2023 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
У лютому 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову у якому просила суд:
- визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 почергово з кожним з батьків, у такому порядку: тиждень з матір`ю ОСОБА_1 , тиждень з батьком ОСОБА_2 ;
- визначити, що тижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 10:00 год. неділі та завершується через тиждень 
о 10 год.00 год неділі.
- по завершенню одного тижня, протягом якого дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким дитина проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.
Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із частинами першою та четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).
Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі 
№ 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як встановили суди, у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні матір`ю з дитиною, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, у якому просить суд:
1) зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ;
2) визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте спілкування:
- щотижня у будні з 08:00 години кожної середи до 12:00 години кожної суботи та щомісячно - у вихідні дні з 12:00 години кожної першої суботи до 20:00 години кожної першої неділі, з 12:00 години кожної третьої суботи до 20:00 години кожної третьої неділі, та коли випадає п`ята субота, з 12:00 години кожної п`ятої суботи до 20:00 години кожної п`ятої неділі. Включаючи, але не обмежуючись, весняними, літніми, осінніми та зимовими канікулами у навчальних закладах, які відвідує ОСОБА_3 ;
- 1 тиждень на зимових канікулах;
- 6 тижнів на канікулах влітку, з можливістю возити ОСОБА_3 на відпочинок та оздоровлювати;
- три дні на осінніх та весняних канікулах;
- в день побачень ОСОБА_1 з донькою, вона має право забирати доньку з дому/школи особисто;
- зобов`язати ОСОБА_2 , за два дні до зустрічі ОСОБА_1 з донькою надати її точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
У лютому 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову у якому просила суд:
- визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 почергово з кожним з батьків, у такому порядку: тиждень з матір`ю ОСОБА_1 , тиждень з батьком ОСОБА_2 ;
- визначити, що тижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 10:00 год. неділі та завершується через тиждень 
о 10 год.00 год неділі.
- по завершенню одного тижня, протягом якого дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким дитина проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.
Звертаючись із позовом ОСОБА_1 заявляла вимоги про зобов`язання відповідача не перешкоджати у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі позивача у вихованні дочки, тобто матеріально-правова вимога стосувалась спілкування у формі зустрічей.
Зі змісту заяви про зміну предмету позову, вбачається, що позивач просить визначити місце проживання дитини почергово з кожним з батьків, тобто змінює предмет позову.
Відмовляючи у прийнятті до розгляду та повертаючи позивачу заяву про зміну предмета позову, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився і апеляційний суд, що сторона позивача не лише змінює правові вимоги, а й наводить інші обставини на їх обґрунтування, тому подана заява є заявою про зміну предмета і підстав позову, що одночасно не допускається.
Як зазначили суди, визначення місця проживання дитини почергово з кожним із батьків відтепер обґрунтовується обставинами виконання скасованої ухвали про забезпечення позову у справі №761/23680/23 та зміною місця проживання дитини у м. Тячеві, а не обставинами ухвалення судового рішення у справі №761/25101/20, як це було у первісній редакції позовної заяві.
Тобто позивач мотивує свої нові позовні вимоги новими фактичними обставинами справи та наводить нові обґрунтування на їх підтвердження.
Верховний Суд з висновками судів погоджується, з огляду на таке.
У статті 49 ЦПК України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.
Так, відповідно до частин другої та третьої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц зазначила, що в разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.
Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.
Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.
У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Оскільки сторона позивача не лише змінює правові вимоги, а й наводить інші обставини на їх обґрунтування, подана заява є заявою про зміну предмета і підстав позову.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторона позивача не лише змінює правові вимоги, а й наводить інші обставини на їх обґрунтування, тому подана заява є заявою про зміну предмета і підстав позову, що одночасно не допускається, тому правильно відмовив у її прийнятті.
Доводи касаційної скарги про те, що суди під час прийняття оскаржуваних судових рішень не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 15 жовтня 2020 року у справі №922/2575/19, від 22 липня 2021 року у справі 
№ 910/18389/20, від 27 листопада 2023 року в справі №603/761/19, 
від 27 січня 2025 року у справі № 903/968/23 є безпідставними, оскільки висновки, викладені в судових рішеннях, що оскаржуються, їм не суперечать.
Крім цього, суд касаційної інстанції вважає необґрунтованим довід заявника про невмотивовану відмову суду апеляційної інстанції в задоволенні клопотання заявника про розгляд її заяви в судовому засіданні, оскільки суд апеляційної інстанції створив належні умови для учасників процесу задля ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, зокрема апеляційної скарги, а також відзиву. 
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала 
від 18 травня 2018 року у справі № 668/13907/13).
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що заявник надала детальний виклад обставин справи та виклала всі доводи щодо незаконності ухвали суду першої інстанції в своїй скарзі, що свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання про призначення судового засідання.
В силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Додаткові пояснення ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк Катерина Петрівна, залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 рокута постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Ігнатенко

Судді С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська