ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року	справа № 380/4212/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДІДЖІ ГРУП" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
у с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП» звернулося з позовною заявою до Львівської митниці, в якій просить:
- Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 02.02.2026 року № UA209000/2026/000136/2.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що Львівська митниця безпідставно відмовила у визнанні митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору) та протиправно застосувала резервний метод, збільшивши вартість позицій кріпильних комплектів. Позивач надав митному органу повний і вичерпний пакет первинних документів, які чітко й однозначно підтверджують числові значення складових митної вартості, включаючи зовнішньоекономічний контракт, специфікації, інвойс, пакувальний лист, прайс-лист виробника та експортну декларацію країни відправлення. Твердження митниці про наявність взаємозв`язку між позивачем та нерезидентом-продавцем базується виключно на припущеннях та загальній інформації з вебсайту, при цьому відповідач у порушення вимог статті 58 Митного кодексу України та статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ не надав жодного письмового обґрунтування того, як саме цей зв`язок нібито вплинув на ціну товарів. Окрім цього, за змістом контракту умови оплати передбачають відстрочення платежу на 30 днів, тому вимога надати банківські платіжні документи на момент оформлення була безпідставною. Сама по собі наявність у митного органу інформації про вищий рівень розмитнення подібних товарів в інших деклараціях, згідно зі сталою практикою Верховного Суду, не є правовою підставою для відмови в застосуванні першого методу та здійснення коригування. Оскільки оскаржуване рішення винесене без належних правових і фактичних підстав, на основі нерівнозначного порівняння характеристик товару (де безпідставно порівняно штуки з кілограмами) та з порушенням принципу обґрунтованості, воно є протиправним і підлягає скасуванню.. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді від 15.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 16.03.2026 виправлено описку..
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№27783 від 26.03.2026), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Львівська митниця вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийнято у повній відповідності до норм Митного кодексу України. Під час здійснення митного контролю за первинною декларацією було встановлено, що покупець ТОВ «ІДІДЖІ ГРУП» та нерезидент-продавець Gembird Europe B.V. є взаємопов`язаними особами у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту продавця та структурою власності обох підприємств через спільного бенефіціара. Попри це, декларант діяв недобросовісно і приховав факт пов`язаності від митного органу, самостійно поставивши відмітки «НІ» у відповідних графах декларації митної вартості (ДМВ). Відповідно до положень частини 18 статті 58 МКУ та сталої практики Верховного Суду, саме на декларанта покладається обов`язковий обов`язок ще на стадії подання митної декларації з власної ініціативи надати документи, які б підтверджували, що існуючий взаємозв`язок не вплинув на ціну угоди, чого позивачем зроблено не було. Оскільки заявлена вартість товарів була суттєво нижчою за рівень цін на аналогічні товари, імпортовані незалежними суб`єктами ЗЕД, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви, у зв`язку з чим позивачу було направлено офіційний запит про надання додаткових документів (зокрема, банківських та бухгалтерських документів). Позивач відмовився надавати будь-які додаткові відомості, надіславши лист про відсутність наміру досилати документи, що автоматично унеможливило застосування першого (основного) методу визначення митної вартості відповідно до пункту 3 частини 6 статті 54 МКУ. Проведеною процедурою консультацій було з`ясовано відсутність у сторін інформації для застосування інших другорядних методів (з 2а по 2г), тому митниця правомірно застосувала шостий (резервний) метод на підставі наявних об`єктивних джерел бази даних ЄАІС. Усі вимоги статті 55 МКУ щодо заповнення графт рішення митницею дотримано, а коригування на обсяг партії чи комерційні рівні не здійснювалося, оскільки показники оцінюваної партії відповідали джерелу інформації. Посадові особи митниці діяли виключно в межах повноважень, тому у задоволенні позову слід відмовити.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
20.10.2022 року між позивачем – Товариством з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП», в якості покупця, та нерезидентом України – компанією Gembird Europe B.V., Нідерланди, в якості продавця, укладено Контракт №GEMEU2022.
Відповідно до п. 1.1. Контракту продавець зобов`язується поставити покупцеві обладнання і товари відповідно до найменування та кількості, наведених у Інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
23.07.2024 року та 27.11.2025 року між сторонами укладені додаткові угоди до вказаного Контракту, якими внесені зміни до реквізитів сторін Контракту.
На підставі інвойсу від 27.01.2026 року №СА32222633-452657 позивач придбав у продавця товари торговельних марок Gembird, EnerGenie та CableXpert на загальну суму 128 690,88 доларів США.
В числі товарів торговельної марки Gembird позивач придбав у продавця, зокрема наступні товари:
19A-FSET-01 «Комплект для кріплення до 19-дюймової стійки (болт, гайка, шайба), 10 предметів» за ціною 0,70 USD за одиницю, в кількості 100 штук, загальною вартістю 70,00 USD;
19A-FSET-02 «Комплект для кріплення до 19-дюймової стійки (болт, гайка, шайба), 50 предметів» за ціною 3,15 USD за одиницю, в кількості 40 штук, загальною вартістю 126,00 USD;
MA-D1-02 «Настільний кронштейн для одного монітора, 17-32» за ціною 6,95 USD за одиницю, в кількості 60 штук, загальною вартістю 417,00 USD; 
MA-D2-01 «Регульований кронштейн для кріплення 2 дисплеїв (поворот, нахил, обертання), 17"-32", до 9 кг» за ціною 11,25 USD за одиницю, в кількості 60 штук, загальною вартістю 675,00 USD; 
MA-D2-03 «Регульований настільний кронштейн для подвійного монітора, 17-32» за ціною 11,95 USD за одиницю, в кількості 80 штук, загальною вартістю 956,00 USD; 
MA-DA-04 «Регульований кронштейн для монітора на столі з підставкою для ноутбука» за ціною 32,25 USD за одиницю, в кількості 24 штук, загальною вартістю 774,00 USD; 
MA-DA1-03 «Повнорухомий кронштейн для кріплення настільного дисплея, 17-35» за ціною 14,25 USD за одиницю, в кількості 60 штук, загальною вартістю 885,00 USD; 
MA-DA2-03 Повнорухомий кронштейн для 2 дисплеїв, 17-35» за ціною 27,50 USD за одиницю, в кількості 20 штук, загальною вартістю 550,00 USD; 
MA-DA3-02 «Регульоване настільне кріплення з кронштейном для монітора, з лотком для ноутбука (повний рух)» за ціною 41,50 USD за одиницю, в кількості 30 штук, загальною вартістю 1245,00 USD;
MS-D1ST-02 «Регульована по висоті повнорухома настільна підставка для монітора, чорна» за ціною 11,00 USD за одиницю, в кількості 120 штук, загальною вартістю 1320,00 USD;
TVM-SB-01 «Універсальний кронштейн для саундбара телевізора, 10 кг» за ціною 8,20 USD за одиницю, в кількості 12 штук, загальною вартістю 98,40 USD; 
TVS-100T-02 «Підставка для телевізора з регульованою висотою та коліщатками, 60-100» за ціною 125,00 USD за одиницю, в кількості 15 штук, загальною вартістю 1875,00 USD; 
TVS-70T-02 «Алюмінієва підставка для телевізора з колесами, чорна, 37-70» за ціною 98,50 USD за одиницю, в кількості 4 штук, загальною вартістю 394,00 USD; 
TVS-86F-02 «Підставка під телевізор, 55" - 86", чорна» за ціною 44,75 USD за одиницю, в кількості 5 штук, загальною вартістю 223,75 USD; 
TVS-DESK-01-BK «Мобільний лекційний стіл з колесами, чорний» за ціною 44,75 USD за одиницю, в кількості 10 штук, загальною вартістю 447,50 USD; 
WM-100T-01 «Настінне кріплення для телевізора (з нахилом), 43-100» за ціною 7,50 USD за одиницю, в кількості 10 штук, загальною вартістю 75,00 USD; 
WM-42F-01 «Настінне кріплення для телевізора (фіксоване), 23-42» за ціною 2,25 USD за одиницю, в кількості 30 штук, загальною вартістю 67,50 USD; 
WM-42F-04 Настінне кріплення для телевізора (фіксоване), 23-42» за ціною 1,45 USD за одиницю, в кількості 52 штук, загальною вартістю 75,40 USD; 
WM-42T-03 Настінне кріплення для телевізора (з нахилом), 23-42» за ціною 3,50 USD за одиницю, в кількості 10 штук, загальною вартістю 35,00 USD; 
WM-55ST-01 «Настінне кріплення для телевізора преміум-класу з повним рухом, 32"-55", 32 кг» за ціною 8,10 USD за одиницю, в кількості 605 штук, загальною вартістю 4900,50 USD; 
WM-55T-03 «Настінне кріплення для телевізора (з нахилом), 32-55» за ціною 2,60 USD за одиницю, в кількості 554 штук, загальною вартістю 1414,40 USD; 
WM-70F-02 «Настінне кріплення для телевізора (фіксоване), 37-70» за ціною 2,95 USD за одиницю, в кількості 800 штук, загальною вартістю 2 360,00 USD; 
WM-80STR-01 «Поворотне настінне кріплення для телевізора з повним рухом, 40 80» за ціною 21,95 USD за одиницю, в кількості 6 штук, загальною вартістю 131,70 USD; 
WM-80T-01 «Настінне кріплення для телевізора (з нахилом), 37-80» за ціною 8,45 USD за одиницю, в кількості 30 штук, загальною вартістю 253,50 USD; 
WM-90ST-02 «Настінне кріплення для телевізора з повним рухом, 43-90 дюймів» за ціною 15,50 USD за одиницю, в кількості 18 штук, загальною вартістю 279,00 USD; 
WM-A-VESA200200-01 «Комплект адаптерів VESA, 200x200 мм» за ціною 1,90 USD за одиницю, в кількості 18 штук, загальною вартістю 279,00 USD;
WM-S80F-01 «Тонке настінне кріплення для телевізора (фіксоване), 37"-80" (50 кг)» за ціною 5,40 USD за одиницю, в кількості 20 штук, загальною вартістю 108,00 USD.
Вартість вказаних товарів, в межах загальної суми замовлення у розмірі 128 690,88 доларів США становить 19 783,65 доларів США.
При ввезенні придбаних товарів на митну територію України позивач 02.02.2026 року подав відповідачу – Львівській митниці митну декларацію 26UA209260001562U1, в якій вказав вартість зазначених вище товарів у сумі 19 783,65 доларів США та визначив їх митну вартість у сумі 20 835,48 доларів США.
Однак, рішенням відповідача від 02.02.2026 року № UA209000/2026/000136/2 вказана позивачем митна вартість товарів скоригована в сторону збільшення, а саме до 26 311,37 доларів США.
Тобто відповідачем збільшено митну вартість товарів на 5 475,89доларів США.
В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідач зазначив наступні мотиви коригування митної вартості товарів та обрання резервного методу визначення митної вартості товарів: 
1) Покупець та продавець товарів є взаємопов`язаними особами. Відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті продавця www. gembird.nl, компанія Gembird Europe B.V. має головний офіс в Україні за адресою: 04073, Україна, м. Київ, вул. Куренівська, 27, ТОВ «ІДІДЖІ ГРУП» (www.edg.ua). Одним із засновників та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «ІДІДЖІ ГРУП» є ОСОБА_1 , який одночасно є керівником ТОВ «Модус Продакшн», засновником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якої є Приватна акціонерна компанія «Гембірд Інтернешнл» (Гонконг) та Боровітскі Майкл (Нідерланди), котрий, зважаючи на Контракт є директором Gembird Europe B.V. Тобто, сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. У зв`язку з наявною інформацією про те, що митна вартість товарів зі схожими характеристиками, імпортованих за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами ЗЕД, є вища, ніж заявлена декларантом, у Львівської митниці були обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену митну вартість, про що було повідомлено декларанта. 
2) Заявлений у електронному інвойсі виробник товарів - Gembird Europe B.V., країна виробництва – Китай. Однак, документальних підтверджень, що виробником товарів є Gembird Europe B.V., декларантом не надано, а у графі 2 адреса цього підриємства вказує на Нідерланди, а не Китай.
3) На запит Митниці декларантом у рамках частини третьої статті 53 Кодексу не надано: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що основний метод визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) не може бути застосований через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ, а також відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 цього Кодексу та відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ, за результатами якої з`ясовано відсутність у митниці та декларанта відомостей для визначення митної вартості за методами 2а і 2б. Основний метод визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) не застосовувався через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ч. 1 ст.58 МКУ. Для визначення митної вартості товару №2 неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації для визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів, не застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації для визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних товарів; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку. Використано метод 2 ґ).
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: для товару №2 - МД № 25UA100380648360U9 від 11.11.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (кріпильний набір для монтажу) становить 4,0812 дол. США за кг. товару.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач із спірними рішеннями про коригування митної вартості товару та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Митного кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною другою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.
Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За правилами частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме:
1. декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2. зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3. рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4. якщо рахунок сплачено, — банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5. за наявності — інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6. транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7. ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8. якщо здійснювалося страхування, — страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Судом встановлено, що 02.02.2026 року Позивач подав Відповідачу митну декларацію № 26UA209260001562U1, в якій визначив митну вартість за ціною договору в сумі 20 835,48 USD. Разом з декларацією було надано: Контракт з додатковими угодами, інвойс, пакувальний лист, прейскурант (прайс-лист) виробника, декларацію про походження товару, договір про надання транспортно-експедиційних послуг та копію митної декларації країни відправлення.
Відповідно до вимог частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:
1. договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2. рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3. рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4. виписку з бухгалтерської документації;
5. ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6. каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7. копію митної декларації країни відправлення;
8. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 Митного кодексу України).
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З огляду на вказане, позивач надав всі необхідні та достатні документи для визначення митної вартості товарів за основним методом (пункт 1 частини першої статті 57, стаття 58 Митного кодексу України).
При цьому, відсутність у заявника скарги витребуваних додаткових документів жодним чином не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки митного органу на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих декларантом документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не є достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з цим неподання декларантом додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі номер 160/1329/19.
При цьому, позивач вважає, що доводи, на які відповідач вказав як на підставу прийняття оскаржуваного рішення, є помилковими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Відповідач обґрунтував наявність взаємозв`язку між ТОВ "ІДІДЖІ ГРУП" та Gembird Europe B.V. через структуру власності: ОСОБА_1 є бенефіціаром Позивача та керівником ТОВ «Модус Продакшн», засновником якого є ПАК «Гембірд Інтернешнл» (Гонконг) та Майкл Боровітскі (Нідерланди), який одночасно є директором Gembird Europe B.V. Тобто сторони є пов`язаними в розумінні ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. У ДМВ Позивач вказав про відсутність пов`язаності.
Водночас, за приписами ч. 13 ст. 58 МКУ, за наявності достатніх підстав вважати, що відносини пов`язаності вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту письмові обґрунтування того, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань митного органу вважається, що взаємовідносини між такими особами не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Матеріали справи свідчать, що Відповідач не надав Позивачу жодних письмових обґрунтувань того, як саме констатована пов`язаність вплинула на формування ціни вказаної партії товару, обмежившись лише посиланням на інформацію з вебсайту та загальним порівнянням із абстрактними цінами інших суб`єктів ЗЕД.
Щодо ненадання Позивачем банківських платіжних документів на вимогу митниці, суд зазначає, що відповідно до змісту наданого інвойсу від 27.01.2026 року № СА32222633-452657, строк оплати за товар становить 30 днів від моменту поставки. Тобто на момент митного оформлення (02.02.2026 року) товар ще не був оплачений, а тому Позивач об`єктивно не мав і не міг мати банківських платіжних документів. Ця обставина повністю спростовує висновки митниці про неповноту пакета документів.
Щодо застосування митницею резервного методу (ст. 64 МКУ), суд вказує на наступне. Як джерело інформації Відповідач використав МД № 25UA100380648360U9 від 11.11.2025 року, де митна вартість кріпильного набору становить 4,0812 USD за 1 кг товару. Проте, як вбачається з інвойсу та декларації Позивача, імпортований товар (кріплення, кронштейни) обліковується та продається в одиницях виміру — штуках (комплектах), із визначенням ціни за штуку (наприклад, комплект 19A-FSET-01 — 0,70 USD/шт).
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (наказ Мінфіну № 598), у разі застосування резервного методу митний орган зобов`язаний навести докладну інформацію, порівняння характеристик оцінюваного товару та товару-джерела, а також зробити коригування на обсяг партії, комерційні рівні та умови поставки.
Відповідач у рішенні зазначив, що коригування не здійснювалося. Проте порівняння митницею ціни штук (одиниць виробу) Позивача з вартістю кілограмів (ваги) іншого товару з бази даних ЄАІС є методологічно нерівнозначним, свавільним та призводить до спотворення числових значень складових митної вартості. Сама лише наявність в інформаційних базах даних митниці відомостей про вищу вартість раніше розмитнених схожих товарів не є достатньою підставою для відмови у застосуванні основного методу, оскільки торговельні відносини базуються на принципі свободи договору (ст. 627 ЦК України), а ціна може залежити від обсягів, індивідуальних умов, сезону та знижок виробника.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 16.07.2020 р. у справі № 815/6833/17 та від 11.02.2026 р. у справі № 560/2740/25, розбіжність між рівнем заявленої митної вартості та рівнем цін в базі ЄАІС може бути лише підставою для поглибленої перевірки, але не є самостійним та беззаперечним доказом недостовірності даних декларанта.
Оскільки Позивач надав Відповідачу документи, які в сукупності містили всі необхідні й об`єктивні відомості для визначення ціни за першим методом, а Відповідач не довів наявності розбіжностей чи ознак підробки в первинних документах та не обґрунтував належним чином вплив пов`язаності на ціну, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 02.02.2026 року № UA209000/2026/000136/2 є необґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню.
У цій справі Позивач надав повний пакет документів, який підтверджує ціну договору. Всі сумніви митниці базуються на формальних розбіжностях, які були пояснені Позивачем або спростовуються змістом самих документів.
Митний орган, приймаючи оскаржуване рішення, не довів, що заявлена вартість є заниженою, або що документи є підробленими. Використання цінової інформації з бази даних митниці щодо інших поставок (без аналізу обсягів партій, умов оплати, репутації постачальника тощо) не є належним обґрунтуванням коригування вартості, оскільки база даних є допоміжним джерелом інформації, а не прейскурантом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у Відповідача були відсутні законні підстави для витребування додаткових документів та застосування резервного методу визначення митної вартості. Рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин справи, а отже – протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн (з урахуванням коефіцієнту 0,8 за подання в електронній формі), що підтверджується платіжною інструкцією. Зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до заяви представника Позивача, докази таких витрат будуть подані у порядку та строки, визначені ч. 7 ст. 139 КАС України, тому на даному етапі питання про їх розподіл не вирішується.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП» (04073, м. Київ, вул. Куренівська 27, ЄДРПОУ 39776389) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка 1, ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити повністю.
2.Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 02.02.2026 року № UA209000/2026/000136/2.
3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДІДЖІ ГРУП» (ЄДРПОУ 39776389) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (код ЄДРПОУ: 43971343) сплачений судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна