Справа № 674/295/25 
Провадження № 2/674/46/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді    Шафікової Ю.Е.,
за участю секретаря  Проценко Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності та поділ в натурі будинку,-

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 з урахуванням зміни предмету позову звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та виділення в натурі будинку.
Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідачка володіють нерухомим майном: житловим будником садибного типу та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до правовстановчих документів позивачці та відповідачці належать по 1/2 частині житлового будинку. Рішеннням Дунаєвецького районного суду від 10 серпня 2022 року визнано за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку садибного типу. Внаслідок здійснення ремонтних робіт у будинку та будівництва надвірних споруд розмір ідеальних та реальних часток не співпадають. Загальна площа вказаного будинку, становить 66 кв.м, з яких 5,3 кв.м. є нежитловою площею. Так, в будинку є 3 кімнати: 10,2 кв.м., 17,3 кв.м. та 33,2 кв.м. Крім цього, на території будинковолодіння є господарські будівлі та споруди, а саме: сарай площею 6,9 кв.м.; сарай площею 45,5 кв.м.; комора площею 15,3 кв.м, погріб площею 12 кв.м. Позивачка як власник, вправі окремо користуватися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належить їй. Між сторонами не встановлений порядок користування земельною ділянкою, що розташована під забудовою будинку і господарських будівель та споруд. На неодноразові звернення з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна відповідачка постійно ігнорує. Таким чином позивачка вимушена звернутись із даним позовом до суду з метою практичної реалізації свого гарантованого законом права.
Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 червня 2025 року прийнято заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року призначено у справі судово будівельну -технічну експертизу та зупинено провадження у справі.
Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31 березня 2026 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримує повністю та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву.
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на підставі рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2022 року визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с.Мала Побіянка Дунаєвецького району Хмельницької області, проживаючою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку садибного типу, розташованого по АДРЕСА_1 . 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №361880312 від 15.01.2024 року, право власності на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 10.08.2022 року.
Позивачкою ОСОБА_1 виговлено технічний паспорт від 27 вересня 2022 року на будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку 66 кв.м., з яких коридор 5,3 кв.м., кімната 10,2 кв.м., кімната 17,3 кв.м., кімната 33,3 кв.м..
Іншим співвласником частки житлового будинку є відповідачка ОСОБА_2 .
Отже, судом встановлено, що сторони є співвласниками спірного нерухомого майна, а частка позивачки у праві власності становить 1/2, що і є предметом заявлених вимог про її виділ у натурі та припинення права спільної часткової власності.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1282/025 від 25.03.202625 березня 2026 року технічно можливий поділ житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , на два самостійні об`єкти нерухомого майна шляхом виділення в окреме домоволодіння: - приміщень житлового будинку загальною площею 33,2 кв.м., та житловою площею 33,2 кв.м., що складається з житлової кімнати "1-4", площею 33,2 кв.м., а також господарських будівель та споруд: погребу (кам"яного склепу) "Б" площею 12,0 кв.м., комори "В" площею 15,3 кв.м., сараю "Г" площею 45.5 кв.м., сараю "Д" площею 6,9 кв.м. та частину огорожі N; - загальною площею 32,8 кв.м., та житловою площею 27,5 кв.м., що складається з житлової кімнати "1-2" площею 10,2 кв.м., житлової кімнати "1-3" площею 17,3 кв.м., коридору "1-1" площею 5,3 кв.м., а також господарських споруд: частину огорожі N, частину огорожі N1 .
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.
Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.
Отже, аналіз норм вищезазначеного чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».
З врахуванням викладеного вище, виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, з врахуванням стандарту більшої переконливості та вірогідності доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, та необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачів на користь позивачки.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282, 293, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1  та ОСОБА_2 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Здійснити поділ домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виділити у власність в натурі: 

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , частку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 33,2 кв.м., та житловою площею 33,2 кв.м., що складається з житлової кімнати "1-4", площею 33,2 кв.м., а також господарських будівель та споруд: погребу (кам"яного склепу) "Б" площею 12,0 кв.м., комори "В" площею 15,3 кв.м., сараю "Г" площею 45.5 кв.м., сараю "Д" площею 6,9 кв.м. та частину огорожі N.

ОСОБА_2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,8 кв.м., та житловою площею 27,5 кв.м., що складається з житлової кімнати "1-2" площею 10,2 кв.м., житлової кімнати "1-3" площею 17,3 кв.м., коридору "1-1" площею 5,3 кв.м., а також господарських споруд: частину огорожі N, частину огорожі N1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

- позивач  ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 23 червня 2026 року.

Суддя          Ю. Е. Шафікова