П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/41452/25	

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,
повний текст судового рішення
складено 23.04.2026, м. Одеса 
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді ККазанчук Г.П.
суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити певні дії, 	
ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо продовження не виплати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень місяць 2025 року в розмірі - 204 566 (двісті чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн 25 коп;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень місяць 2025 року в сумі - 204 566 (двісті чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн 25 коп;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці кожного місяця, починаючи з січня місяця 2026 року, у розмірі - 204 566 (двісті чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн. 25 коп., перераховуючи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на зазначений ОСОБА_1 банківський рахунок в його пенсійній справі;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суми заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень місяць 2025 року в сумі - 204 566 (двісті чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн. 25 коп; 
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по даній справі;
- зобов`язати особисто начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання рішення по даній справі протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду по даній справі, яке набрало законної сили. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, із заявою про призначення мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав усі необхідні документи. За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви був доручений Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 10.02.2025 № 155250006723 «Про часткову відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці» позивачу фактично було відмовлено у призначенні вперше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 10 лютого 2025 № 155250006723 «Про часткову відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці» було оскаржене позивачем до суду. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року (справа № 420/4500/25) адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10 лютого 2025 № 155250006723 «Про часткову відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про призначення з 31 січня 2025 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді виходячи із суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду визначену із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 кой., і відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить - 30 (тридцять) років 2 (два) місяці 7 (сім) днів). В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року задоволено частково апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, шляхом викладення абзацу 3 (третього) резолютивної частини у новій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31 січня 2025 року, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду, із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розміром 2102 (дві тисячі сто дві) гривні». В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року залишено без змін.
14.10.2025 року, під час примусового виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року по справі № 420/4500/25, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення №155250006723 про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 157808,25 грн. Після прийняття ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 14.10.2025 року №155250006723 останнє не почало виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у вищевказаному розмірі.
27.11.2025 року П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалено додаткову постанову по справі №420/4500/25, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31.01.2025 року, врахувавши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді у розмірі - 30 (тридцять) років 2 (два) місяці 7 (сім) днів). Додаткова постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 року в добровільному порядку не виконана.
11.12.2025 року, за результатами розгляду звернення позивача щодо надання інформації про підстави не виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ним було отримано від відповідача лист № 37670-35798/3-02/8-1500/25 від 01.12.2025 року, в якому зазначено про те, що погашення минулої заборгованості та поточної заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Також зазначено, що на виконання постанови суду позивачу з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 54% суддівської винагороди (за 22 роки 8 місяців на посаді судді), та становить - 157808,25 грн. (292237,50 * 54%). Загальна сума боргу за період з 31.01.2025 по 31.12.2025 становила 1513686,63 грн, з яких 943319,66 грн. - минула заборгованість (з 31.01.2025 по 26.08.2025) та 570366,97 грн. - поточна заборгованість (з 27.08.2025 по 31.12.2025). Вказане, на думку позивача, підтверджує те, що ГУ ПФУ в Одеській області не має наміру виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у грудні 2025 року, сума виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2025 року включено до надуманої ГУ ПФУ в Одеській області «поточної заборгованості».
Позивач вказує, що його право на вчасне отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному та повному розмірі, яке гарантовано Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VII, продовжується порушуватися, а тому уважає дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у вигляді продовження не виплати йому щомісячного довічною грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 грудня 2025 року, протиправними.
Також позивач зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання, яке підлягає стягненню за грудень 2025 року та виплаті у послідуючі місяці, згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року та додаткової постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 року по справі № 420/4500/25 повинно становити 204 566,25 гри. (292 237,50 грн. х 70%) та підлягає стягненню з відповідача за грудень 2025 року та виплаті у подальші місяці. 
До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримував довічне грошове утримання на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4500/25 у розмірі 157808,25 грн. На виконання додаткового рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 Головним управлінням перераховано розмір судівського стажу і довічне грошове утримання судді становить - 204566,25 грн. У відповідача відсутні підстави для самостійного прийняття рішення про виплату коштів, які обліковуються в Реєстрі судових рішень, також відсутні підстави для самостійного здійснення операцій в ЕПС. Покладені Одеським окружним адміністративним судом від 10.04.2025, яке набрало законної сили 27.08.2025 по справі №420/4500/25 зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на територіальний орган Пенсійного фонду України. Розпорядженням №155250006723 проведено призначення та перерахунок довічного грошового утримання. Суми пенсії/грошового утримання судді, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі – в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (далі — Реєстр). Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 №1152 «Деякі питання бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік». Головне управління до цього діяло на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на I, II та на ІІІ квартал 2025 року. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), Плани доходів і видатків Головних управлінь Пенсійного фонду України на 2025 рік затверджено 22.09.2025 і надіслано до виконання. Механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду, який передбачає здійснення виплат за окремими напрямами у розрізі джерел їх виплати визначено пунктом 25 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Пенсійний фонд України автоматичним способом узагальнює обліковану інформацію про суму заборгованості та щомісячно інформує про фінансову потребу Міністерство соціальної політики України, яке є головним розпорядником коштів бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду». Орієнтовна дата виплати заборгованості у повному розмірі по справі № 420/4500/25 буде здійснена в межах бюджетного року.
Також відповідач вказує, що порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі — Постанова № 821). Порядком визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання законної сили рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Пунктом 2 Постанови № 821 установлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюються після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування. Відповідно до пункту 3 Порядку № 821 сума заборгованості за рішенням суду внесена до переліку боргів. Пунктом 5 Порядку № 821 передбачено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік. Згідно пункту 6 Порядку № 821 видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На поточний рахунок через банківську установу правомірно нараховано оскаржувані пропорційні суми минулої заборгованості та поточної заборгованості. Залишок боргу минулої заборгованості та поточної заборгованості, виплати яких будуть проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку (пункт 7 Порядку № 821. Іншого чинним законодавством не передбачено. Прийняття Порядку №821 від 14.07.2025 якраз і покликано для вирішення спірних питань, які потребували іншого правового врегулювання та надали змогу пенсіонерам швидше отримати нараховані суми коштів за рішеннями суду. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з грудня місяця 2025 року із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування (застосування) до відповідних виплат постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», починаючи з 01.12.2025 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
В решті позовних вимог відмовлено.
Заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено частково.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати суду звіт про виконання судового рішення у строк один місяць з дня набрання рішенням законної сили.
В задоволенні клопотань ОСОБА_1 про негайне виконання рішення –відмовлено.
Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ: 20987385) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що норми Порядку №821 в частині проведення поточних платежів після настання події вчинення суб`єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу виконання судового акту про перерахунок платежу соціального характеру суперечать ст.55, п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних 1950 року, ч.2 ст.14, ч.1 ст.370, ч.2 ст.372 КАС України, ч.2 ст.5, ч.1 ст.47 Закону №1058-ІV.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2026 року відкрито апеляційне провадження та витребувана адміністративна справа.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 згідно рішення Вищої ради правосуддя від 28 січня 2025 № 122/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» мене звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України, у зв`язку з поданням заяви про відставку. 
Відповідно до наказу Голови Одеського апеляційного суду від 30.01.2025 року № 26-ос «Про відрахування ОСОБА_2 зі штату Одеського апеляційного суду» ОСОБА_1 відраховано зі штату цього суду у відставку. 
ОСОБА_1 03.02.2025 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10.02.2025 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з підстав того, що статтею 7 ЗУ «Про державний України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн, отже зміни розміру складових суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді з 01 січня 2025 року не відбулись.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року у справі № 420/4500/25 частково задоволено позов, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10 лютого 2025 року № 155250006723 “Про часткову відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці”;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про призначення з 31.01.2025 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді виходячи із суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Одеського апеляційного суду від 31.01.2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду визначену із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн, і відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить - 30 (тридцять) років 2 (два) місяці 7 (сім) днів).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року, шляхом викладення абзацу 3 (третього) резолютивної частини у новій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31 січня 2025 року, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду, із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розміром 2102 (дві тисячі сто дві) гривні». В решті, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року залишено без змін.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250006723 від 14.10.2025 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 54 % суддівської винагороди (за 22 роки 8 місяців на посаді судді), у розмірі 157808,25 грн (292237,50 грн * 54 %).
Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31.01.2025 року, врахувавши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді у розмірі 30 років, 2 місяців і 7 днів.
На звернення позивача листом від 01.12.2025 року № 37670-35798/3-02/8-1500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що на виконання постанови суду, йому з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 54 % суддівської винагороди (за 22 роки 8 місяців на посаді судді), та становить 157808,25 гри (292237,50 гри * 54 %). Загальна сума боргу за період з 31.01.2025 по 31.12.2025 становила 1513686,63 грн, з яких: 943319,66 грн - минула заборгованість (з 31.01.2025 по 26.08.2025) та 570366,97 грн - поточна заборгованість (з 27.08.2025 по 31.12.2025). В жовтні-листопаді 2025 ОСОБА_1 на поточний рахунок через банківську установу ПАТ КБ «Приватбанк» перераховано 22467,69 грн, з них: 377,26 гри - минула заборгованість та 22090,43 гри - поточна заборгованість. Залишок боргу становить 1491218,94 грн, з яких 942942,40 грн — минула заборгованість та 548276,54 грн - поточна заборгованість, виплати яких будуть проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпис) державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку (пункт 7 Порядку № 821).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250006723 від 15.12.2025 року про перерахунок пенсії убачається, що ОСОБА_1 з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 70 % суддівської винагороди (за 30 років 2 місяці 7 днів на посаді судді), у розмірі 204566,25 грн (292237,50 грн * 70 %).
Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.01.2026 року № 1500-0401-8/5327, ОСОБА_1 в грудні 2025 року фактично виплачено пенсію у розмірі 28392,39 грн (основний розмір пенсії ЗУ «Про судоустрій» за грудень 2025 у сумі 20743,32 грн; борг на виплату із переліку ПКМУ №821 за період з 01.12.2025 - 31.12.2025 у сумі 187,35 грн (минула заборгованість держ. фін. ДБУ по пост. 821) та борг на виплату із переліку ПКМУ №821 за період з 01.12.2025 - 31.12.2025 в сумі 7461,42 грн (поточна заборгованість держ. фін. ДБУ по пост. 821)).
Отже наявність протиправними дії відповідача щодо не виплати судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Конституції України).
Стаття 130 Основного Закону України передбачає, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Правовий статус суддів та гарантії їх незалежності визначені Конституцією України та Законом № 1402-VIII, що відповідає частині першій статті 126 Основного Закону України, згідно з якою незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).
Відповідно до пунктів 7, 8, 11 частини 5 статті 48 Закону № 1402-VIII, незалежність судді забезпечується, крім іншого, окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; правом судді на відставку.
Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї (частина 6 цієї норми).
Частина 7 статті 48 Закону № 1402-VIII передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.
Відповідно до частини 1 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Процедуру призначення, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначено Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891 (далі Порядок №3-1).
Пунктом 1 розділу І Порядку №3-1 передбачено, що судді у відставці, в тому числі судді Конституційного Суду України у відставці, судді Конституційного Суду України, повноваження якого припинено з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України, або якого звільнено з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України, за наявності стажу роботи, що дає право на відставку (далі - суддя Конституційного Суду України), призначається щомісячне довічне грошове утримання.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу V Порядку №3-1 нарахована сума щомісячного довічного грошового утримання включається в документи для виплати не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку.
Виплата щомісячного довічного грошового утримання припиняється у випадках, передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання у разі поновлення його виплати, за довіреністю, за минулий час, за час перебування особи на повному державному утриманні, за час перебування в місцях обмеження або позбавлення волі, у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон, недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі смертю судді у відставці, судді Конституційного Суду України, утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці визначається у відсотковому розмірі суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленому Законом №1402-VIII, та підлягає перерахунку у разі зміни розміру складових такої суддівської винагороди. Виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (п. 74 рішення ЄСПЛ "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).
Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.
У справах, що стосуються позитивних зобов`язань, які випливають зі змісту статті 1 Протоколу № 1, Суд особливо наголосив на важливості принципу належного урядування. Цей принцип вимагає, щоб, коли виникало питання, що стосується загальних інтересів, особливо коли воно впливає на основні права людини, включаючи права власності, органи державної влади повинні діяти оперативно і, передусім, послідовно (рішення у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011,заява № 29979/04, § 71).
За такого нормативного врегулювання спірних правовідносин, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розумінні ст.1 Першого Протоколу до Конвенції є майном позивача, яке знаходиться під її захистом.
За встановленими обставинами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року (справа № 420/4500/25) адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10 лютого 2025 № 155250006723 “Про часткову відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про призначення з 31 січня 2025 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді виходячи із суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду визначену із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 кой., і відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить - 30 (тридцять) років 2 (два) місяці 7 (сім) днів). В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року задоволено частково апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, шляхом викладення абзацу 3 (третього) резолютивної частини у новій редакції: “Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31 січня 2025 року, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду, із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розміром 2102 (дві тисячі сто дві) гривні”. В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року залишено без змін.
14.10.2025 року, під час примусового виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року по справі № 420/4500/25, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення №155250006723 про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 157808,25 грн. Після прийняття ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 14.10.2025 року №155250006723 останнє не почало виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у вищевказаному розмірі.
27.11.2025 року П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалено додаткову постанову по справі №420/4500/25, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31.01.2025 року, врахувавши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді у розмірі - 30 (тридцять) років 2 (два) місяці 7 (сім) днів). Додаткова постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 року в добровільному порядку не виконана.
11.12.2025 року, за результатами розгляду звернення позивача щодо надання інформації про підстави не виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ним було отримано від відповідача лист № 37670-35798/3-02/8-1500/25 від 01.12.2025 року, в якому зазначено про те, що погашення минулої заборгованості та поточної заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Також зазначено, що на виконання постанови суду позивачу з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 54% суддівської винагороди (за 22 роки 8 місяців на посаді судді), та становить - 157808,25 грн. (292237,50 * 54%). Загальна сума боргу за період з 31.01.2025 по 31.12.2025 становила 1513686,63 грн, з яких 943319,66 грн. - минула заборгованість (з 31.01.2025 по 26.08.2025) та 570366,97 грн. - поточна заборгованість (з 27.08.2025 по 31.12.2025).
Оцінюючи такі доводи апелянта, суд враховує, що Порядком №821, який набрав чинності 17.07.2025, визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Відповідно до пункту Порядку №821 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:
судові рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувачу призначено (перераховано) пенсію (щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці);
перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному в Законах України Про виконавче провадження, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.
Згідно з пунктом 3 Порядку №821 судові рішення та виконавчі документи, що надходять на виконання до Пенсійного фонду України та його територіальних органів реєструються та зберігаються відповідно до правил, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності (Офіційний вісник України, 2018 р., № 23, ст. 770).
Облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі - перелік).
Агрегована та знеособлена інформація з переліку, що містить відомості про вид пенсії (іншої виплати), суму, що належить до виплати, та джерела фінансування відповідних витрат, розміщується у загальному доступі на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України із актуалізованою інформацією станом на 1 число кожного місяця, а також в особистому кабінеті стягувача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Пункт 4 Порядку №821 передбачає, що видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунокв виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Пунктом 8 Порядку № 821 встановлено, що невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Поряд із цим, як вірно зауважено судом першої інстанції, норми Порядку №821 в частині обмеження проведення поточних платежів на виконання судового рішення суперечать ст.55, п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних 1950 року, ч.2 ст.14, ч.1 ст.370, ч.2 ст.372 КАС України.
У контексті наведеного суд вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України в рішенні від 25.12.1997 №9-зп зазначив, що положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.
Частина перша статті 55 Конституції України відповідає зобов`язанням України, які виникли, зокрема, у зв`язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 1950 рік), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Зазначені норми Основного Закону України знайшли своє втілення у процесуальному законодавстві, зокрема у статті 14 КАС України, відповідно до положень якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів наголошує, що принцип обов`язковості судових рішень як одну з основних засад судочинства закріплено також у статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Означений принцип поширюється на осіб, що брали та не брали участь у справі, якщо судове рішення впливає на їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява № 18357/91), Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.
У рішенні від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (другий абзац підпункту 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2018 №10-р/2018).
Водночас, ані Конституцією України, ані законами України, Кабінет Міністрів України не наділено повноваженнями з визначення порядку виплати судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, адже положеннями статті 129-1 Основного Закону чітко та безальтернативно закріплено, що порядок виконання судових рішень визначається законом.
До того ж, Порядком №821 запроваджено таку категорію як «перераховані пенсії за рішенням суду», під якими, згідно з пунктом 2 розуміється, крім іншого, сума щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та розміром, визначеним органом Пенсійного фонду України.
При цьому, Порядком №821 передбачено, що видатки на такі виплати здійснюються лише в межах бюджетних асигнувань, виплата проводиться пропорційно виділеним асигнуванням, а невиплачені суми переносяться на наступний бюджетний період.
Аналіз застосованої у Порядку №821 конструкції дозволяє дійти висновку, що навіть після набрання судовим рішенням законної сили суддя у відставці, після відновлення порушеного права у судовому порядку, не набуває права на негайне і повне отримання належної йому суми щомісячного довічного грошового утримання, що фактично нівелює такі конституційні гарантії як обов`язковості судового рішення та незалежність судді.
Колегія суддів зазначає, що положення Порядку №821 по суті визначають додаткові умови для отримання суддею у відставці поточних виплат щомісячного довічного грошового утримання у належному розмірі та відтерміновують на невизначений час здійснення відповідних виплат особам, порушені права яких були захищені у судовому порядку, що зміщує баланс від обов`язкового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у бік виконання такого судового рішення лише за наявності бюджетної можливості.
В аспекті даної справи, колегія суддів зазначає, що позивачу була призначена пенсія за віком, водночас після виходу у відставку з посади судді, він звернувся із заявою про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці. При цьому, пенсійний орган, не приймаючи рішення про призначення позивачу щомісячного довічного утримання судді у відставці, проводить, з урахуванням судових рішень у справі 420/4500/25, перерахунок пенсії за віком та виплачує суму саме пенсії, натомість різницю між сумою пенсії за віком та щомісячним довічним утриманням, називаючи це як частину доплати до пенсії на виконання рішення суду, має намір виплачувати за нормами Порядку №821. Тобто, наразі, незважаючи на судові рішення, якими підтверджено право позивача на довічне грошове утримання в розмірі 70% від посадового окладу судді, пенсійний орган не здійснює виплату нарахованих грошових коштів, посилаючись при цьому, що таку виплату слід проводити за Порядком №821.
При цьому, слід розмежувати нараховану пенсійним органом заборгованість довічного грошового забезпечення судді у відставці до грудня 2025 року, яка підлягає виплаті у порядку виконання судових рішень, та поточне нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, проведеного на підставі розпорядження №155250006723 від 15.12.2025, яке пенсійний орган не виплачує (виплата в частині 4043 грн, замість204566,25 грн).
Вказаний алгоритм дій пенсійного органу колегія суддів розцінює як свавілля пенсійного органу, з огляду на те, що нарахування та виплата пенсії є нерозривними поняттями у системі соціального забезпечення. Вони являють собою єдиний безперервний процес, де нарахування (визначення розміру виплати на основі стажу та заробітку) є підставою для виплати (передачі коштів одержувачу). Порушення цього зв`язку означає неможливість отримання щомісячного грошового забезпечення судді у відставці. Так, виплата неможлива без законного рішення про її призначення. Розмір визначається за формулою, яка враховує відсотковий розмір набутого стажу судді. При цьому, виплата нарахованої суми довічного грошового утримання судді у відставці у поточному місяці має відбуватись без застосування Порядку №821.
Штучно створюючи перешкоди у належному отриманні грошового забезпечення судді у відставці свідчить про порушення права на Справедливий Суд, що закріплено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у низці рішень (зокрема, у справі «Шмалько проти України»; у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»; у справі «Кечко проти України») прямо зазначив, що держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що, обмеживши позивачу поточні виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміром, який не передбачений Законом № 1402-VIII, та визнаний неналежним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №420/4500/25, відповідач діяв всупереч Конституції та законів України, чим допустив порушення прав позивача у спірних правовідносинах.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність власних дій у спірних правовідносинах.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Суд зауважує, що Великою Палатою Верховного Суду було змінено підхід до застосування судового контролю, що визначений в Постанові Пленуму ВАС України від 13.03.2017 року № 3 "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ" (наразі ст. 382 КАС України).
У вказаній Постанові Пленуму зазначено, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.
Разом з тим, Велика Палата дійшла висновку, що відповідні дії, може бути вчинено судом також після ухвалення рішення по справі (ухвала ВП ВС від 20.06.2018 року справа №800/592/17).
Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини 2, 3 статті 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 по справі №420/41452/25.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до частини 5 статті 328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі №420/41452/25 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча-суддя: Г.П. Казанчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: О.В. Єщенко