справа № 208/5908/26
№ провадження 3/208/1227/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 р.  м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі
Головуючого судді: Данилів С.В.,
за участю секретаря судового засідання: Сегеди І.А.,
захисника: Шурина І.В.
розглянувши матеріали, які надійшли з Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,
за ч.5 ст.126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №651080, складений 27.04.2026, за змістом якого: 27.04.2026 об 11:30 год. у м.Кам`янське по вул.Гайдамацькій 7, гр. ОСОБА_1 керував ТЗ не маючи при цьому посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР – керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що відповідальність встановлена ч.5 ст.126 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, що підтверджується повістками повідомленнями про виклик в судове засідання, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шурін І.В. у судовому засіданні заначив, що дії ОСОБА_1 , які виразились у керуванні ТЗ не маючи при цьому посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, були вчинені в стані крайньої необхідності, у зв`язку з терміновим викликом останнього на службу. Зокрема, у період 13.04.2026 по 27.04.2026 ОСОБА_1 перебував у відпустці, однак 27.04.2026 зранку йому зателефонував командир та повідомив, що йому терміново необхідно прибути до м. Харкова для ротації. Оскільки квитків на потяг та автобус не було, він вирішив виїхати на службу на військовому автомобілі, який деякий час перебував на ремонті у м. Кам?янське. При цьому, ОСОБА_1 нагороджений нагрудними знаками "За доблесну службу", медаллю "Захиснику Вітчизни", відзнакою "За сумлінну службу", що свідчить про сумлінне ставлення до обов`язків, пов`язаних із захистом України в умовах воєнного стану та збройної агресії. З огляду на вищенаведене та з врахуванням положень ст.ст. 17, 18 КУпАП просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки жодної шкоди спричинено не було, а та суспільна шкода, яка спричинена ОСОБА_1 від керуванням транспортного засобу без посвідчення водія, є значно меншою від тої, яку ОСОБА_1 допомагає запобігти, будучи в зоні бойових дій.
Також в матеріалах справи наявне клопотання адвоката Шуріна І.В., у якому останній також просив закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з обставин, вказаних ним у судовому засіданні. Крім того, долучив до клопотання копії: пояснень ОСОБА_1 , витягів з наказів від 27.04.2026, 13.04.2026, 23.07.2025, військового квитка, відзнаку за сумлінну службу, нагороду за доблесну службу, нагороду медаллю захиснику вітчизни. 
Заслухавши пояснення представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, з поміж іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Ознайомившись з матеріалами справи та встановивши обставини, визначені ст. 280 КУпАП, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, незважаючи на вказані адвокатом обставини, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №651080 від 27.04.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
За змістом п. 2.1.а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозицією ч. 5 ст.126КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Таким чином, однією з ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6743681 від 01.03.2026, винесеною поліцейським бат.3 рота 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області страшим лейтенантом поліції Зіньковськом І.О. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
При цьому повторне правопорушення було вчинено через 58 днів після першого притягнення до адміністративної відповідальності, тобто керуючи повторно транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом ОСОБА_1 не міг не усвідомлювати, що ним вчиняється адміністративне правопорушення, адже керування транспортним засобом без прав створює високу суспільну небезпеку, оскільки відсутність перевірених навичок та знань правил дорожнього руху підвищує ризик створення ДТП.
Суд критично сприймає посилання захисника, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише за наявності наступних обставин (ознак): небезпеку не може бути усунуто іншим шляхом, окрім як заподіянням шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Заподіяна в стані крайньої необхідності шкода повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої не може бути виправдано станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від фактичних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинно бути покладено як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Щодо крайньої необхідності, захисник зазначав, що ОСОБА_1 його командиром було терміново 27.04.2026 викликано до м. Харкова для ротації. 
Однак, суду не було надано доказів про те, що ОСОБА_1 було викликано на службу і що останній дійсно діяв в стані крайньої необхідності. 
Зокрема, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 № 73, мтд від 13.04.2026 ОСОБА_1 було надано відпустку з 13.04.206 по 27.04.2026 з виїздом у м. Кам`янське Дніпропетровської області, тобто, посилання захисника на те, що були відсутні квитки на автобус та потяг є неспроможними, оскільки відповідно до вказаного наказу ОСОБА_1 такий був завчасно обізнаний про останній день завершення відпустки та необхідності повернення до військової частини, відповідно завчасно мав подбати по придбання квитків на автобус/поїзд.
Що стосується витягу наказу командира вч НОМЕР_2 № 83 мтд від 27.04.2026 стосовно того, що ОСОБА_1 прибув 27.04.2026 у м. Харків для виконання бойових (спеціальних) завдань, як підтвердження крайньої необхідності, суд зазначає, що відстань між м. Кам`янське та м. Харків становить 253 км та відповідно до офіційної інформації, що містить у відкритому доступі на інтернет ресурсах, між вказаними містами щодня здійснюється не менше 33 автобусних рейсів. 
Таким чином, доводи сторони захисту щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані крайньої необхідності, розцінюються судом як обрана позиція захисту, спрямована уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 повинен був знати і розуміти, що керування транспортним засобом, не маючи такого права, тягне за собою відповідальність.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, враховуючи вказані вище обставини справи, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував автомобілем, не маючи при цьому посвідчення водія певної категорії. Сумніву у достовірності, законності та належності доказів, здобутих працівниками поліції згідно із встановленим законом порядком і перевірених під час розгляду матеріалів у суді у своїй сукупності, не виникло.
При призначенні покарання враховує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, має численні нагороди за військову службу та визнає це як пом`якшуючі обставини. 
Водночас суд також змушений констатувати, що законодавцем у санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, що не залишає суду дискреції у обранні основного виду стягнення чи його розміру, не зважаючи на встановлені судом пом`якшуючі обставини.
А тому суд накладає на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що, на думку суду, буде достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень. Водночас, суд не застосовує до порушника стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу .
Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави 665,60 грн судового збору.
Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 252, 280, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього буде застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Кам`янського.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Повний текст постанови складено та проголошено 22.06.2026 о 16:00 год.

Суддя С.В. Данилів