КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/2598/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026року місто Київ
справа № 756/12504/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Таргоній Д.О.
за участю секретаря судового засідання - Олешко Л.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1  - Соломіна Валерія Олександровича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025року, ухвалені під головуванням судді Белоконної І.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23055,53 грн. та моральну шкоду у розмірі 1296000 грн.
В мотивування вимог посилалася на те, що в провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України та який своїми неправомірними діями спричинив потерпілій ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої кісті, а саме косий перелом дистальної половини п'ятої п'ясної кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Вказувала, що вона як потерпіла у справі, звернулася в межах кримінального провадження з цивільним позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження №12020100050001581, відкрите відносно нього 02 березня 2020 року за ст.128 КК України закрито. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Посилалася на те, що в результаті винних дій відповідача їй заподіяну майнову шкоду у розмірі 23055,53 грн. та отримані тілесні ушкодження завдають постійних душевних, моральних та фізичних страждань. 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 23055,55 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1311,20 грн.
Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1  - адвоката Соломіна В.О. про ухвалення додаткового рішення та клопотання представника відповідача ОСОБА_3  - адвоката Бобовича М.М. про компенсацію витрат на правничу допомогу задоволеночастково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 1287,58 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16574 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, представник позивача  ОСОБА_1  - Соломін В.О.  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив:
рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінити - стягнути з ОСОБА_3 1 296 000 грн. моральної шкоди, завданої особою, яка вчинила кримінальне правопорушення;
змінити додаткове рішення від 28 серпня 2025 року про компенсацію судових витрат у цивільній справі №756/12504/24, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. та витрати за проведення амбулаторної судово-психолого- психіатричної експертизи у розмірі 51503 грн.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції взагалі не надано конкретної оцінки обставинам зазначеним в позові, в заяві про збільшення позовних вимог підтверджених належними та достовірними доказами про перенесення позивачем фізичного болю і душевних страждань від злочину, скоєного відносно неї відповідачем, пов`язаних саме з наслідками тілесного ушкодження у вигляді закритої травми лівої кисті, косого перелому дистальної половини 5-п`ясної кістки зі зміщенням уламків та пов`язаної із цим операції.
Вказував, що суд першої інстанції повністю проігнорував висновок судово- психіатричної експертизи №1672.
Вважає, що позивач довів наявність моральної шкоди та причинний зв`язок з наслідками її спричинення відповідачем, відповідно, відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду у повному розмірі, оскільки він винний у її спричиненні.
Вказував, що оскільки майнові вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 23055,53 грн., яка складає загальну вартість придбання потерпілим лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення задоволені повністю, а відтак суд першої інстанції мав стягнути з відповідача на користь позивача всі належним чином підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. та витрати за проведення амбулаторної судово-психолого- психіатричної експертизи у розмірі 51503 грн.
02 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 - Бобовича М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив рішення та додаткове рішення залишити без змін. Вказував на те, що рішення суду в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 10000 є цілком справедливим, законим та обґрунтованим.Просив врахувати, що на утримані відповідача знаходиться троє неповнолітніх дітей  ОСОБА_5 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
23 березня 2026 року від представника позивача надійшли пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Відповідач та його представник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2020 року близько о 13 год. 30 хв., ОСОБА_1 перебуваючи разом із батьком ОСОБА_7 , на сходовому майданчику між 5-тим та 6-тим поверхами під`їзду №2, розташованого у будинку АДРЕСА_1 , курили тютюнові вироби.
У цей же день та час, з ліфту вийшов мешканець квартири №56 , розташованої на 5-му поверсі вказаного житлового будинку - ОСОБА_3 , який зробив зауваження ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з приводу їх паління тютюнових виробів у забороненому місці, яке було ними проігноровано. Після чого, ОСОБА_3 почав здійснювати відеофіксацію їх дій за допомогою свого мобільного телефона, без відповідної на те їх згоди. При цьому, ОСОБА_1 почала затуляти своїми руками мобільний телефон ОСОБА_3 , вимагаючи припинити відео зйомку.
У ході раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у цей же день та час, у зазначеному вище місці, ОСОБА_3 не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки своїх дій, схопив своєю лівою рукою ліву кисть ОСОБА_1 , після чого сильно її стиснув.
Своїми неправомірними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої кісті, а саме косий перелом дистальної половини п?ятої п?ясної кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення за ст.128 КК України, а саме останній своїми протиправними діями вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року у справі №756/10715/20 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження №12020100050001581, відкрите відносно нього 02 березня 2020 року за ст.128 КК України закрито.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судових експертизи в сумі 1796,90 грн. 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року внесено виправлення в судове рішення та ухвалено вважати вірним абзац «Компенсувати судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, за рахунок держави в сумі 1796,90 грн.».
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_3 в частині рішення про розподіл процесуальних витрат змінено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-медичної експертизи відповідно до висновку №042-905-2020 від 16 червня 2020 року у сумі 1796,90 грн. віднесено на рахунок держави.
У решті ухвалу залишено без змін.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача вона знаходилась на амбулаторному лікуванні та нею були понесені матеріальні витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування на загальну суму 23055,53 грн.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Положеннями статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.
Належність та допустимість доказів визначають ст.ст.77,78 ЦПК України.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження завдання їй матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23055,53 грн.
Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач обгрунтовувала їх тим що, вона позбавлена можливості у повній мірі відновити рухливість мізинця лівої руки, що призводить до обмежених дій і дискомфорту в житті. Вказувала, що після перелому знизилась продуктивність в роботі, так як вона діловод і багато працює за комп`ютером, їй важко виконувати свої обов`язки у звичайному ритмі в повному обсязі. Зазначала, що оскільки вона була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, тому впродовж всього періоду лікування почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Посилалася на те, що наслідки перенесеної травми призвели до появи у неї негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: порушення сну, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Вказувала, що після психотравмуючої ситуації - події від 01 березня 2020 року, скоєної відповідачем, вона почала страждати на психічний розлад здоров`я, який триває вже п`ятий рік, що дуже негативно вплинуло на її загальний стан здоров`я, вона мусить систематично лікуватись у лікаря-психіатра.
Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», №68490/01, від 12 липня 2007 року).
Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди позивач повинен довести, які саме дії спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
Відповідно до висновку експерта відділу судово-медичної експертизи живих осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Щепкіна О.І. №042-905-2020 від 16 червня 2020 року, який був проведений на підставі постанови слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м.Києві Іванова Г.Д. від 25 травня 2020 року, дані медичної документації на ім'я ОСОБА_1 свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 01 березня 2020 року у неї міло місце тілесне ушкодження: закрита травма лівої кисті: косий перелом дистальної половини 5 п'ясної кістки зі зміщенням уламків. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії (тиснення, скручування) тупим предметом, що могло бути внаслідок стиснення кисті потерпілої по типу «рукостискання» рукою іншої людини, за давністю може відповідати вказаному терміну.
Частиною 1 статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта Центру судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» №1672 від 29 листопада 2024 року, який виконаний експертами Козерацькою О.А. та Трохманенко Л.М. , на замовлення представника позивача, ОСОБА_1 на будь-який психічний розлад у період вчинення відносно неї кримінального правопорушення 01 березня 2020 року не страждала. На даний час вона страждає на психічний розлад: посттравматичний стресовий розлад (МКХ-10: F 43.1). Даний психічний розлад знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим відносно неї кримінального правопорушення (01 березня 2020 року).
У вказаному висновку зазначено, що ситуація, що досліджується (протиправні дії вчинені проти ОСОБА_1 01 березня 20202 року) є психотравмувальною для ОСОБА_1 .
У ОСОБА_1 маються зміни в психоемоційному стані, соціальному функціонуванні, якості життя, внаслідок вчиненого відносної неї кримінального правопорушення у вигляді періодичного пригніченого настрою, тривожності, побоювання, напруги, звуження кола діяльності та спілкування, реакції замикання, переживання життєвої невизначеності, витуативні переживання, нестійкість емоційних реакцій.
Орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань ОСОБА_1 становить 162 МЗП (108 МЗП х 0,75 х 2 х 1 х (1-0)). Визначення суми відшкодування завданих моральних страждань не входить до компетенції експертів.
Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Системний аналіз змісту норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ЦПК України.
Суд першої інстанції вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, дійшов вірного висновку про те, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.
Разом з тим, колегія суддів оцінюючи всі наявні у матеріалах справи докази вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції у сумі 10000 грн. не відповідаєглибині фізичних та душевних страждань позивача та не є співмірним.
Безумовно, моральну шкода не можна виміряти повністю, зрозумівши емоційний стан особи, яка просить про таку сатисфакцію. 
Поряд з цим, колегія суддів при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує, що ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій відповідача перенесла значний емоційний стрес із переживаннями фізичного болю, психологічні страждання внаслідок отримання закритої травми лівої кисті, у останньої погіршилося соціальне функціонування як особистості. Перенесений позивачем стрес та страждання призвели до тривалої фіксації негативних психоемоційних психосоматичних змін: погіршення настрою, тривожності, побоювання, ситуативних переживань, що вимагають залучення додаткових ресурсів для подолання та тривалої соціально-психологічної реабілітації.
Виходячи із характеру правопорушення, засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до переконання, що розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача підлягає збільшенню до 50000 грн., і саме такий розмір моральної шкоди не буде вважатися явно завищеним чи надмірним для відповідача.
Розмір моральної шкоди у сумі 1296000 грн., що визначений позивачем на підставі висновку судово-психіатричного експерта Центру судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» №1672 від 29 листопада 2024 року, який виконаний експертами Козерацькою О.А. та Трохманенко Л.М. , ОСОБА_1 колегія суддіввважає необґрунтованим та такими, що не відповідає принципу співмірності сатисфакції.
Отже, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року в частині стягнення з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди підлягає зміні шляхом збільшеннясуми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 10000 грн.до 50000 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення від 28 серпня 2025 року про стягнення з:
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 1287,58 грн.;
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16574 грн., суд першої інстанції виходив з пропорційності задоволених позовних вимог.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині збільшення розміру на відшкодування моральної шкоди, відповідно зміні підлягають і судові витрати, які були стягнуті за додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року відповідно до п.3 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України
Таким чином, додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року підлягає зміні, шляхом викладення абзаців 2 та 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2216 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 2853,27 грн.;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16058,20 грн. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що оскільки майнові вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 23055,53 грн. задоволені повністю, а відтак суд першої інстанції мав стягнути з відповідача на користь позивача всі належним чином підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. та витрати за проведення амбулаторної судово-психолого- психіатричної експертизи у розмірі 51503 грн. колегія суддів відхиляє, оскільки при визначенні пропорційності задоволених вимог суд виходить із загальної суми позову.
У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи пропорційність задоволених вимог, стягненню з відповідача в дохід держави підлягають судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1573,44 грн. 
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Соломіна Валерія Олександровича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року- задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року в частині стягнення з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 моральної шкоди змінити, збільшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1 з 10000 грн. до 50000 грн.

В решті рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року залишити без змін.

Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року змінити, виклавши абзаци 2 та 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2216 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 2853 грн. 27 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16058 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1573 грн. 44 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: