ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року	Львів	Справа № 140/6863/25 пров. № А/857/49076/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Гінди О.М., Заверухи О.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року (суддя – Андрусенко О.О., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у червні 2025 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУПФУ у Волинській області), в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови у врахуванні заробітної плати за періоди роботи на території рф при розрахунку розміру пенсії з 27.07.1990 по 11.05.2010; зобов`язати врахувати при розрахунку розміру пенсії заробітну плату за періоди роботи території рф при розрахунку розміру пенсії з 27.07.1990 по 11.05.2010 в районах Крайньої Півночі та провести перерахунок пенсії з 17.01.2025 з урахуванням оновлених відомостей про дохід. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при обчисленні його пенсії не взято до уваги відомості про заробітну плату згідно архівних довідок та довідок про доходи, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача, однак отримав відмову у перерахунку такої з підстав наведених у листі від 10.09.2024 №11591-10667/С-02/8-0300/24. Позивач не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування заробітної плати відповідно до наданих документів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на осіб, які працювали на території рф після 01.01.1992, не поширюються норми Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 щодо врахування при призначенні пенсії стажу та заробітку.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 22.11.2020 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с. 14).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №140/10861/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, зокрема, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 27.07.1990 по 11.05.2010 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 27.07.1990 по 11.05.2010 в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, зокрема: періоди з 27.07.1990 по 25.08.1995 на посаді водія 2-го класу (з 02.12.1992 — водієм 1-го класу) в автоколоні №1 вахтово-експедиційних міжпром робіт, з 26.08.1995 по 10.12.1998 на посаді водія 1-го класу військової частини НОМЕР_1 , з 11.12.1998 по 07.06.1999 на посаді водія 1-го класу військової частини НОМЕР_2 , з 11.06.1999 по 15.12.1999 на посаді водія 1-го класу товариства з обмеженою відповідальністю “Каспій-97”, з 09.02.2000 по 08.03.2003 на посаді водія 1-го класу закритого акціонерного товариства “Приполярспецтехнологія”, з 20.03.2003 по 11.05.2010 на посаді водія 1-го класу товариства з обмеженою відповідальністю “Буранерго” та провести з 13.08.2024 перерахунок пенсії, з урахуванням пільгового обчислення стажу за період 27.07.1990 по 11.05.2010 (а.с. 15-21).
На виконання вказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області зарахувало ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 27.07.1990 по 11.05.2010 в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, зокрема: періоди з 27.07.1990 по 25.08.1995 на посаді водія 2-го класу (з 02.12.1992 — водієм 1-го класу) в автоколоні №1 вахтово-експедиційних міжпром робіт, з 26.08.1995 по 10.12.1998 на посаді водія 1-го класу військової частини НОМЕР_1 , з 11.12.1998 по 07.06.1999 на посаді водія 1-го класу військової частини НОМЕР_2 , з 11.06.1999 по 15.12.1999 на посаді водія 1-го класу товариства з обмеженою відповідальністю “Каспій-97”, з 09.02.2000 по 08.03.2003 на посаді водія 1-го класу закритого акціонерного товариства “Приполярспецтехнологія”, з 20.03.2003 по 11.05.2010 на посаді водія 1-го класу товариства з обмеженою відповідальністю “Буранерго” та проведено з 13.08.2024 перерахунок пенсії, з урахуванням пільгового обчислення стажу за період 27.07.1990 по 11.05.2010, що вбачається з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 26.05.2025 №6832-5624/С-02/8-0300/25 (а.с. 22-23), рішенням про перерахунок пенсії (а.с. 93 зворот – 95).
Листом від 26.05.2025 №6832-5624/С-02/8-0300/25 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №140/10861/24 виконано в межах покладених зобов`язань. Розмір пенсійної виплати обчислений з врахуванням страхового стажу 48 років 01 місяць 13 днів (коефіцієнт страхового стажу – 0,48083). Для розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 4384,54 грн із застосуванням середньої заробітної плати по Україні 9643,14 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку – 0,45468). Розмір пенсійної виплати складає 3323,00 грн.
У листі також зазначено, що з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москва, у зв`язку із цим врахування заробітної плати на підставі довідок про заробіток від 15.03.2021 №25/644, від 20.02.2021 №12/04-02/684, від 20.02.2021 №12/04-02/687, від 29.03.2021 №0983/04, від 29.03.2021 №0984/04 та від 29.03.2021 №0985/04 можливе у разі підтвердження первинними документами та даними про сплату страхових внесків, так як зазначені дані відсутні, згадані довідки підлягають перевірці; оскільки дипломатичні відносини розірвано, надіслати запит для проведення перевірки до уповноважених органів рф немає можливості (а.с. 22-23).
Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що станом на час роботи позивача в районах крайньої півночі Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 була чинною і розповсюджувала свою дію на правовідносини, які стосувались права позивача на пенсійне забезпечення. Судом першої інстанції досліджений зміст довідок, виданих позивачу до початку широкомасштабного вторгнення рф на територію України, які є у розпорядженні пенсійного органу. Зазначені довідки відображають суми заробітної плати позивача, отримані у відповідні періоди, інформацію про роботодавця, інформацію про сплату відрахувань до відповідних фондів та органів держави, на території якої позивач працював.
Відтак, довідки, які містять інформацію про періоди роботи, за які здійснювалась виплата заробітної плати, суми заробітної плати та сплату страхових внесків, є належними документами, які підлягають врахуванню при обчислені пенсії позивача. Таким чином при перерахунку пенсії на виконання судового рішення позивачу ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не врахувало заробітну плату за періоди роботи на території рф з 27.07.1990 по 11.05.2010 в районах Крайньої Півночі відповідно до наданих довідок,.
Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами частин другої, четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з абзацом першим, п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За змістом частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5). Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.
Відповідно до пункту 2.10 розділу ІІ Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ у Волинській області при перерахунку пенсії ОСОБА_1 не врахувало суми заробітної плати за періоди роботи на території рф з 27.07.1990 по 11.05.2010 в районах Крайньої Півночі, відомості про яку містяться, зокрема, в архівній довідці про дохід від 15.03.2021 №25/644, виданій Центральним архівом міністерства оборони рф (філіал м.Єкатеринбург) про період роботи у військовій частині НОМЕР_3 в 1998 році; архівній довідці про дохід від 20.02.2021 №12/04-02/684, виданій відділом у справах архівів адміністрації міста Новий Уренгой про період роботи у Новоуренгойського АТП Української гахонафторозвідувальиої експедиції глибокого буріння ВГО «ЗахідУкргеологія», Української гахонафторозвідувальиої експедиції глибокого буріння ВГО «ЗахідУкргеологія», АТЗТ «УкрСибнафтогазгеологія» в період в 1990 році; архівній довідці про дохід від 20.02.2021 №12/04-02/687, виданій відділом у справах архівів адміністрації міста Новий Уренгой про період роботи у ЗАТ «Приполярспецтехнологія» в період з 2000 по 2003 рр.; довідці про дохід від 29.03.2021 №0983/04, видана ТзОВ «Буренерго» за період з 2003 по 2004 рр.; довідці про дохід від 29.03.2021 №0984/04, видана ТзОВ «Буренерго» за період з 2005 по 2007 рр.; довідці про дохід від 29.03.2021 №0985/04, видана ТОВ «Буренерго» за період з 2008 по 2010 рр.; виписці з особового рахунку застрахованої особи вихідний номер 3000020100220088 від 20.05.2010, оскільки позивач не надав первинних документів, які б підтверджували суми заробітної плати за вказані періоди роботи, зазначені у довідках (що вбачається з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 26.05.2025 №6832-5624/С-02/8-0300/25).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (підписана Україною 13.03.1992), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 вказаної Угоди).
Крім того, суд зауважує, що у силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992), пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою від 29.11.2022 №1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови. Таким чином, Угода припинилася через шість місяців з дня отримання депозитарієм повідомлення України про вихід з Угоди, що сталося не раніше, ніж 30.05.2023.
Незважаючи на вихід України з Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (стаття 13 Угоди).
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 620/3530/22.
Згідно з абзацами другим, третім статті 6 Угоди між Урядом України і урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 (припинила дію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 639 «Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн») трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Зміст наведених положень вказаних міжнародних договорів передбачає, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. Водночас, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена у постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 360/4129/20.
Страховий стаж відповідно до законодавства рф має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством рф. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території рф, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду рф за цей період.
Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 200/11294/20-а.
З архівної довідки від 15.03.2021 №25/644, видана Центральним архівом міністерства оборони рф (філіал м.Єкатеринбург) (а.с. 50-51) видно, що позивач в період з грудня 1998 року по червень 1999 року проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 та в грудні 1998 року йому була виплачена заробітна плата у розмірі 1771 руб. 52 коп., при цьому в довідці зазначено, що відсутні відомості з невідомих причин про нарахування заробітної плати за період січня – червня 1999 року.
Відповідно до архівної довідки від 20.02.2021 №12/04-02/683 (а.с. 34-35) позивач в період з 01.08.1991 по 26.05.1994 працював в АТЗТ «УкрСибнафтогазгеологія» та з архівної довідки від 20.02.2021 №12/04-02/684 видно, що з липня по грудень 1990 року позивачу нараховувалась заробітна плата (в липні 1990 року – 39,66 руб., в серпні 1990 року – 613,48 руб., в вересні 1990 року – 35,08 руб., в жовтні 1990 року – 463,29 руб., в листопаді 1990 року – 136,09 руб., в грудні 1990 року – 536,54 руб). Зі змісту довідки також вбачається, що заробітна плата нараховувалась з врахуванням районного коефіцієнта (а.с. 36-37).
Архівною довідкою від 20.02.2021 №12/04-02/687 підтверджено, що в період з січня 2000 року по квітень 2003 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата та по усіх сумах проводилися відрахування в Пенсійний фонд рф (а.с. 41-42).
З довідок від 29.03.2021 №0983/04, №0984/04, №0985/05 також видно, що в період з березня 2003 року по березень 2010 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата та по усіх сумах проводилися відрахування в Пенсійний фонд рф (а.с. 52-54).
Як вбачається з матеріалів справи, у листі відповідачем зазначено, що врахування заробітної плати на підставі довідок про заробіток від 15.03.2021 №25/644, від 20.02.2021 №12/04-02/684, від 20.02.2021 №12/04-02/687, від 29.03.2021 №0983/04, від 29.03.2021 №0984/04 та від 29.03.2021 №0985/04 можливе у разі підтвердження первинними документами та даними про сплату страхових внесків, так як зазначені дані відсутні, згадані довідки підлягають перевірці; оскільки дипломатичні відносини розірвано, надіслати запит для проведення перевірки до уповноважених органів рф немає можливості.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 (провадження №К/9901/22935/18) та від 20.03.2019 у справі №688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).
Поряд з цим, у постанові від 12.04.2021 у справі №219/4550/17 Верховний Суд дійшов висновку, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, внаслідок чого підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №280/1411/16-а та від 26.10.2022 у справі №808/1735/18.
Також, судом досліджений зміст довідок, виданих позивачу до початку широкомасштабного вторгнення рф на територію України, які є у розпорядженні пенсійного органу. Зазначені довідки відображають суми заробітної плати позивача, отримані у відповідні періоди, інформацію про роботодавця, інформацію про сплату відрахувань до відповідних фондів та органів держави, на території якої позивач працював.
Будь-яких належних доказів невідповідності змісту довідок, доказів їх недостовірності відповідач не надав. Водночас, відсутність окремих документів або ненадання документів підприємством, на якому працював пенсіонер, не є підставою для настання для останнього несприятливих наслідків, за відсутності його вини у неможливості їх одержання.
В той же час, неможливість провести уповноваженими посадовими особами Пенсійного фонду перевірку відповідності запису довідки первинним документам, зокрема, через події, що пов`язані з повномасштабною війною, не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки видані належним органом та містять усі необхідні реквізити та відомості.
Суд зазначає, що подібні правові висновки відображені Верховним Судом у правовідносинах щодо врахування при призначенні та обчисленні пенсії довідок, виданих підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території (справи №583/392/17, №234/3038/17, №360/1628/17).
Позиція апелянта, яка фактично не стосується допущених зловживань зі сторони позивача, призвела до неспівмірних наслідків у формі зменшення розміру пенсії.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій ГУПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні заробітної плати за періоди роботи з 27.07.1990 по 11.05.2010 при розрахунку розміру пенсії.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі №140/6863/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха