ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

11 червня 2026 року
м. Харків

справа № 612/891/25
провадження № 22-ц/818/3564/26

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,в особі представника Прибильського Віталія Геннадійовича на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 12 березня 2026 року, постановлену суддею Даниленко Т.П., 

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 19.02.2026 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 861,60 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят одна гривня 60 копійок) та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 118 (сто вісімнадцять) гривень 69 коп.. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовлено.

24 лютого 2026 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 43 000 грн.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 12 березня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Прибильського Віталія Геннадійовича про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким заяву апелянта про стягнення судових витрат задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що в позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Позивачкою було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які планує понести ОСОБА_1 та було зазначено, що вона планує понести 40 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні яке було призначено на 19.02.2026 року було ухвалено рішення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що фактично судове засідання призначене на 19.02.2026 року не відбулось, судові дебати в справі не проводились у зв`язку із технічними причинами, які не залежали від Позивачки. Представник ОСОБА_1 19.02.2026 року приєднався для розгляду справи в режимі відеоконференції, проте у зв`язку із технічними неполадками системи ВКЗ судове засідання не відбулось. Дана обставина підтверджується скріншотом електронного кабінету (ВКЗ) представника апелянта, із якого вбачається, що 19.02.2026 року відбулась відеоконференція в справі № 612/891/25. Представником Апелянта, як в процесуальних документах так і в судових засіданнях, які проводились в справі № 612/891/25 наголошувалась увага суду, на тому, що ОСОБА_1 (Позивачка) планує понести витрати на професійну правничу допомогу і відповідні докази будуть подані до суду в порядку та строки визначені чинним процесуальним законодавством. Проте саме в судовому засіданні, яке мало бути проведено 19.02.2026 року, була відсутня можливість ще раз повідомити суд про те, що документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів, після ухвалення рішення, оскільки ВКЗ не працював і була відсутня можливість здійснювати запис судового засідання, а тому додаткове повідомлення суду про подачу доказів про понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу не відбулось, саме у зв`язку із обставинами, які не залежали від Апелянта та її представника.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищенаведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заяву про вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з наданням доказів на підтвердження розміру понесених витрат, представник відповідача направив на адресу суду 24.02.2026 року, при цьому відповідної заяви до закінчення судових дебатів у справі не подавав. Крім того питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу було вирішено при ухваленні рішення суду від 19.02.2026 року.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У постанові від 18 березня 2024 року у справі № 459/2350/23 (провадження № 61-1802св24) Верховний Суд зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на зміст частини восьмої статті 141 ЦПК України сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, й після судових дебатів, але виключно за наявності сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Тобто, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня2021 року у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, пункт 20 постанови від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);

- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 620/2936/20).

Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Судом встановлено, що позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи у позовній заяві, а клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу з доказами на підтвердження цих витрат представник позивача подала через підсистему «Електронний суд» 24 лютого 2026 року, тобто з дотриманням вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Оскільки заява про стягнення судових витрат зроблена представником відповідача у позовній заяві на що суд належної уваги не звернув, позивач надав докази розміру понесених ним витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні заяви є необґрунтованим та не відповідає вимогам ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви Прибильського В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,в особі представника Прибильського Віталія Геннадійовича задовольнити частково.

Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 12 березня 2026 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий – Н.П. Пилипчук

Судді – О.Ю. Тичкова 

О.В. Маміна