Справа №461/3724/26
Провадження №3/461/1530/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
07.05.2026 о 08 годині 59 хвилин за адресою: м. Львів, вул. Балабана, 1, виявлено гр.  ОСОБА_1 , яка здійснювала торгівлю з рук в невстановленому місці без дозвільних документів продовольчою продукцією, а саме зеленою цибулею, зеленю.
ОСОБА_1  в судовому засіданні вину визнала, у вчиненому щиро розкаялась, просила врахувати її скрутне матеріальне становище та суворо не карати.
Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 160 КУпАП передбачена відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.
Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. 
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що у діях  ОСОБА_1  є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії МВ №8815 від 07.05.2026, який містить відомості про  ОСОБА_1  та суть вчиненого правопорушення; фотоматеріалами долученими до протоколу, усними поясненнями  ОСОБА_1  наданими в судовому засіданні. 
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП доведена належним чином.
За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Стаття 33. Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Отже, аналіз наведених положень та тлумачення визначення адміністративного стягнення вказує на те, що це захід адекватної реакції держави на вчинення фізичною чи юридичною особою адміністративних деліктів із акцентом як на майнові (фінансові) обмеження прав, правомочностей, так й вплив на саму особу, її психіку та поведінку. Крім того, адміністративне стягнення – це засіб примусу, що застосовується від імені держави до суб`єктів адміністративного проступку, визнаних винними у вчиненні адміністративного проступку.
Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності, на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
Дискреційні повноваження суду - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосовувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинене  ОСОБА_1  не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам.
Відповідно до п. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.
Беручи до уваги конкретні обставини справи за яких вчинено правопорушення, ступінь вини  ОСОБА_1 , відсутність у матеріалах справи даних про істотні негативні наслідки від вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, щодо якої відсутні дані про притягнення раніше до адміністративної відповідальності, вину визнала та розкаялась у вчиненому, є особою пенсійного віку, суд вважає за можливе, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Керуючись ст. 22, 283, 284 КУпАП, 
постановив:
ОСОБА_1  звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький