МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 р. 	№ 400/13721/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області , вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, 	
про	визнання протиправними та скасування вимог від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у, від 26.01.2026 року № Ф-6291-1429-у,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі також – відповідач, ГУ ДПС) визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки (боргу) від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у.
Ухвалою від 23.12.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі № 400/3680/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 26.01.2026 року № Ф-6291-1429-у про сплату недоїмки (боргу) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пені.
Ухвалою від 20.04.2026 року суд об`єднав в одне провадження для спільного розгляду адміністративні справи № 400/13721/25 та № 400/3680/26.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з часу виникнення недоїмки у 2013 року та по 2025 рік позивачу не надсилалися та не вручались податкові вимоги, позивач не був повідомлений про наявність заборгованості з єдиного внеску та був позбавлений можливості добровільного виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску. Також позивач вважає виставлену суму пені 9472,33 грн при основному борзі 401,03 грн непропорційним втручанням у його право власності.
Відповідач надав відзив на позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що сальдо передане ГУ ПФУ у Миколаївській області, станом на 1 жовтня 2013 (початок адміністрування єдиного внеску податковим органом) – заборгованість (недоїмка) ФОП ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску в розмірі 4010,30 гривень.
В інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 71040000 ФОП ОСОБА_1 , сума нарахована на центральному рівні єдиного внеску, та відповідає реєстраційним даним платника становить 26539,26 грн (за 2017 - 3кв 2019 ), а саме:
09.02.2018 року – 8448,00 грн – Нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік Нарахування єдиного внеску № 3718419/ev від 09.02.2018 терм.спл. 09.02.2018 – за 2017 рік;
19.04.2018 року – 2457,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 6670893/ev від 19.04.2018 терм.спл. 19.04.2018 – за 1кв2018;
19.07.2018 року – 2457,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 8058869/ev від 19.07.2018 терм.спл. 19.07.2018 – за 2кв 2018;
19.10.2018 року – 2457,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 9454393/ev від 19.10.2018 терм.спл. 19.10.2018 – за 3кв 2018;
21.01.2019 року – 2457,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 728578/ev від 21.01.2019 терм.спл. 21.01.2019 – за 4кв 2018;
19.04.2019 року – 2754,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 3645788/ev від 19.04.2019 терм.спл. 19.04.2019 – за 1кв 2019;
19.07.2019 року – 2754,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 5121261/ev від 19.07.2019 терм.спл. 19.07.2019– за 2кв 2019;
21.10.2019 року – 2754,18 грн – Нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам Нарахування єдиного внеску № 6598855/ev від 21.10.2019 року терм.спл. 21.10.2019 – за 3кв 2019.
Відповідачем сплачено суму єдиного внеску в розмірі 26297,32 грн, а саме:
Зараховано 20.12.2019 року – 22287,02 грн – Сплата суми податків і зборів / єдиного внеску.Платіжне доручення № 5876 від 19.12.2019 ркоу;
Зараховано 23.12.2019 року – 4010,30 грн – Сплата суми податків і зборів / єдиного внеску. Платіжне доручення № 25 від 23.12.2019 року.
Розрахунок заборгованості (недоїмки): 4010,30 + 26 539,26 - 26 297,32 = 4252,24 грн.
На підставі п. 9 прим. 15 Закону № 2464, контролюючим органом списано суму заборгованості в розмірі 4252,24 грн, а саме:
26.03.2021 року – 2754,18 грн – Списано боргу основний платіж за звітом по ЄВ минулих років (Закон №2464 п.9-15). Рішення про списання заборгованості з ЄВ: п.9-15 р. VIII ЗУ від 08.07.2010 № 2464 (ЗУ від 13.05.2020 № 592-ІХ) № 96/14-29-13-04-34 від 26.03.2021;
26.03.2021 року – 1498,06 грн – Списано боргу основний платіж за звітом по ЄВ минулих років (Закон № 2464 п.9-15). Рішення про списання заборгованості з ЄВ: п.9-15 р. VIII ЗУ від 08.07.2010 № 2464 (ЗУ від 13.05.2020 № 592-ІХ) № 96/14-29-13-04-34 від 26.03.2021.
Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по єдиному внеску не застосовується.
Враховуючи вищезазначене, сума заборгованості, передана органами Пенсійного фонду України, повністю була погашена 20.12.2019 року, відповідно ФОП ОСОБА_1 , порушено граничні терміни сплати єдиного внеску.
ГУ ДПС, на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, за несвоєчасну сплату єдиного внеску, до платника застосовано фінансову санкцію в розмірі 9873,36 грн, в т.ч. 401,03 грн – штрафна санкція, 9472,73 грн – пеня, та складено Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 8037/14292408 від 15.05.2025 року, яке 15.05.2025 року разом з розрахунком, надіслано платнику засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_2 , та повернене за закінченням терміну зберігання.
Зважаючи на наявність податкового боргу у сумі 9873,36 грн, ГУ ДПС було в автоматичному режимі сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6291-1429-у від 26.09.2025 року.
У подальшому, з урахуванням наявності вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6291-1429-у від 26.09.2025 року, в рамках виконавчого провадження № 79612986 з позивача було стягнуто 183,50 грн, у зв`язку з чим сума недоїмки зменшилась до 9689,86 грн.
У зв`язку з цим, 26.01.2026 року ГУ ДПС сформовано нову вимог № Ф-6291-1429 на суму 9689,86 грн, яку направлено на адресу позивача.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Позивач у період з 01.12.2008 року по 16.12.2019 року перебував на обліку як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності, на загальній системі оподаткування, та був зареєстрований платником єдиного внеску з 27.11.2008 року за № 1422113231. Згідно даних ГУ ДПС, діяльність ФОП припинено, але не знято з обліку.
З 11.08.2013 року набрав чинності Закон України від 04.07.2013 року № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», яким функції адміністрування єдиного внеску передано органам Міністерства доходів і зборів України, а з 01 жовтня 2013року процедури адміністрування єдиного внеску розпочаті органами Міністерства доходів і зборів України.
Пенсійним фондом України виконання функцій по адмініструванню єдиного соціального внеску передано Міністерству доходів та зборів тільки з 01.10.2013 року.
Сальдо, передане ГУ ПФУ у Миколаївській області, станом на 01.10.2013 року (початок адміністрування єдиного внеску податковим органом) – заборгованість (недоїмка) ФОП ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску в розмірі 4010,30 гривень.
Сума заборгованості, передана органами Пенсійного фонду України, повністю була погашена позивачем 20.12.2019 року.
Відповідач, у зв`язку з порушеням позивачем граничних термінів сплати єдиного внеску, складено Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.05.2025 року № 8037/14292408 на загальну суму 9873,36 грн, в т.ч. 401,03 грн – штрафна санкція; 9472,73 грн – пеня.
26.09.2025 року ГУ ДПС було в автоматичному режимі сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6291-1429-у на суму 9873,36 грн.
На підстав даної вимоги відкрито виконавче провадження № 79612986, в рамках якого з позивача примусос стягнуто частину боргу у розмірі 183,50 грн.
Залишок боргу після стягненя становить: 9689,86 грн.
У зв`язку з цим, 26.01.2026 року ГУ ДПС сформовано нову вимог № Ф-6291-1429 на суму 9689,86 грн.
Не погоджуючись з вимогами ГУ ДПС, позивач оскаржив іх у судовому порядку.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного: 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464).
Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які перебувають як на загальні системі оподаткування, так і на спрощеній.
З 01.01.2017 року набули чинності зміни, внесені до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIІІ, згідно з якими приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 встановлено, що з 2017 року у разі якщо платником єдиного внеску фізичною особою-підприємцем (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Так, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 (в редакції Закону від 06.12.2016 року № 1774-VIІІ) передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, – на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Крім того, відповідно до абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 (в редакції Закону від 06.12.2016 року № 1774-VIІІ) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Абзацом 1 ч. 5 ст. 9 Закону № 2464 передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Крім того, з січня 2018 року набули чинності зміни до Закону № 2464, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2018 року № 2148-VIІІ, в частині термінів сплати ЄСВ, зокрема, фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Так, відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 (в редакції Закону від 03.10.2018 року № 2148-VIІІ) з січня 2018 року платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
З огляду на наведене, починаючи з 01.01.2018 року фіскальним органом розроблено алгоритм автоматичного розрахунку нарахувань сум єдиного внеску.
У ч. 2 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Абзацом 3 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Згідно з абз. 4 - 6 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 року № 469) затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – Інструкція № 449).
Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (п. 1 розділу 1 Інструкції № 449).
Згідно п. 3 розділу 7 Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Зазначеними нормами Закону № 2464 встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи-підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, при цьому, в разі неотримання доходу, за будь-яких умов, з 2017 року єдиний внесок має бути сплачений не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Звільнені від обов`язкової сплати єдиного внеску тільки фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію або соціальну допомогу.
Абзацом 2 п. 2 розділу VI Інструкції № 449 встановлено, що у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відс. суми недоплати за кожний день прострочення (ч. 10 ст.25 Закону № 2464).
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону № 2464).
Рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою статті 25 Закону № 2464, є виконавчим документом (ч. 15 ст. 25 Закону № 2464).
З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2025 року ГУ ДПС складено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 8037/14292408, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 401,03 грн та пеня у розмірі 9472,33 грн. Разом: 9873,36 грн.
Зважаючи на наявність податкового боргу у сумі 9873,36 грн, ГУ ДПС було в автоматичному режимі сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6291-1429-у від 26.09.2025 року.
У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).
Положеннями пункту 54.5 ст. 54 ПК України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Приписами пункту 56.1 ст. 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України).
Матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.05.2025 року № 8037/14292408.
Враховуючи викладене, податкова вимога від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у сформована на підставі та у спосіб, передбачений чинним податковим законодавством. Отже, у суду відсутні підстави, для її скасування.
Разом з цим, у відповідності до пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
Виконавче провадження № 79612986 було відкрито на підставі вимоги від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у.
В рамках виконавчого провадження № 79612986 18.12.2025 року з позивача було стягнуто суму єдиного внеску 183,5 грн, внаслідок чого була зменшена сума недоїмки на 9689,86 грн. 
Отже, сума, визначена у вимозі, була зменшена, що, з урахуванням положень пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України, є підставою для відкликання податкової вимоги від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у.
Разом з цим, податкова вимога від 26.01.2026 року № Ф-6291-1429-у сформована у зв`язку з частковим погашенням податкового боргу згідно вимоги від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у на залишок боргу, який виник у зв`язку з невиплатою штрафу та пені згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.05.2025 року № 8037/14292408.
Підстави для скасування вимоги від 26.01.2026 року № Ф-6291-1429-у відсутні, оскільки, як встановлено вище, сума боргу є узгодженою. 
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 44104027) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату недоїмки (боргу) від 26.09.2025 року № Ф-6291-1429-у та від 226.01.2026 року № Ф-6291-1429-у – відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 06.07.2026 року.

Суддя О.В. Малих