ОКРЕМА ДУМКА

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа №160/10025/25
адміністративне провадження №К/990/13956/26

1. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд) 14.05.2026 розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №160/10025/25 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
2. Верховний Суд в цій справі ухвалив постанову, якою касаційну скаргу задовольнив, скасував постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 - залишив без змін.
Короткий виклад історії справи 
3.  ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Кіровоградській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.10.2024 №912410196433, яким йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити йому як судді у відставці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01.01.2024, зазначеної в довідці-розрахунку від 07.10.2024 №Б-с-1343, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі - ТУ ДСА України в Дніпропетровській області), та здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.
4. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 17.06.2025 позов задовольнив.
Ухвалюючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII). Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватись не можуть. 
Суд першої інстанції також зауважив, що Закон України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон №3460-IX) не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. 
З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність заміни гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн).
Відтак, з огляду на підтверджену довідкою зміну розміру складових суддівської винагороди, визнав беззаперечним право позивача на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із складових, визначених у цій довідці.
5. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 25.02.2026 скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 та ухвалив у цій справі нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив повністю. 
Своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував, зокрема тим, що за приписами  Закону №3460-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді, тож ця величина не є відмінною від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, тому немає підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача. До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов, врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо критерію застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів (2102,00 грн), починаючи із 2021 року, висловлену в постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24. 
Встановлені обставини справи
6.  ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
7. У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 був встановлений у розмірі 3028,00 грн, ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА України в Дніпропетровській області із заявою про видачу довідки щодо розміру суддівської винагороди з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
8. 07.10.2024 позивач отримав від ТУ ДСА України в Дніпропетровській області  довідку-розрахунок від 07.10.2024 №Бс-1343 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, у якій зазначено, що на 01.01.2024 суддівська винагорода судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом №3460-IX, складає 185313,60 грн, у тому числі: посадовий оклад 109008,00 грн; доплата за вислугу років (70%) 76305,60 грн.
9. 09.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку-розрахунок від 07.10.2024 №Бс-1343 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024.
10. Розглянувши цю заяву позивача, відділ перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняв рішення від 15.10.2024 №912410196433 (реєстраційний номер від 17.10.2024 №18052/03-16), яким відмовив позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці.
11. За змістом цього рішення, підставою відмови позивачу в проведені перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці зазначено, зокрема те, що у довідці зазначено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, що суперечить вимогам Закону №3460-IX, яким передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102,00 грн; довідка не містить підстави видачі.
Постанова Верховного Суду (основні мотиви)
12. Верховний Суд, оцінивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносинах та дотримання процесуальних норм у межах доводів, наведених в касаційній скарзі, дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував відповідні норми матеріального права, у наслідок чого помилково скасував законне рішення суду першої інстанції.
13. Постанову вмотивовано тим, що в питанні застосування статті 135, статті 142 Закону №1402-VIII, статті 7 Закону №3460-IX в правовідносинах, побідних до тих, що склалися у розглядуваній справі, Верховний Суд послідовно підтримує висновки, висловлені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, згідно з якими для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тому в разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
14. У підсумку Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01.01.2024, зазначеної в довідці-розрахунку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 07.10.2024 №Б-с-1343.
Мотиви окремої думки
15. Не погоджуюсь з мотивами судового рішення, а тому відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) висловлюю свою окрему думку з таких міркувань.
16. Спір у цій справі стосується питання наявності підстав для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на збільшення з 01.01.2024 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028,00 грн.
17. Згідно із частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
18. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19. Указана норма Конституції України означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
20. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
21. Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
22. У преамбулі Закону №1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
23. Статтею 4 Закону №1402-VIII унормовано, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
24. Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
25. Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VІІI суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативними актами.
26. Так, згідно із частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. 
27. Частиною третьою статті 4 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
28. За змістом статті 7 Закону №3460-IX, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, з 01.01.2024 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
29. Водночас вказана норма передбачала й те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 становить 2102 гривні (абзац п`ятий).
30. Маю зауважити, що визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (законом) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. 
31. Так, Конституційний Суд України у своїх рішеннях (зокрема від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, а також від 04.12.2018 №11-р/2018) неодноразово наголошував, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; установлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу.
32. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є похідним від розміру суддівської винагороди діючого судді.
33. Єдність статусу судді означає однаковість нормативного способу розрахунку цих виплат і не допускає автономного коригування їх елементів, який суд вважатиме доцільним. 
34. Відмінний підхід має наслідком ситуацію, коли довічне грошове утримання судді обчислюється у спосіб, що не відповідає чинному порядку визначення суддівської винагороди діючих суддів. Такий підхід порушує принцип єдності правового регулювання.
35. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, проаналізувавши, серед іншого, положення статті 135 Закону №1402-VIII у взаємозв`язку з положеннями Законів про Державний бюджет України починаючи з 2021 року, зокрема й статті 7 Закону №3460-IX, сформулювала висновок про необхідність застосування показника 2102 грн у відповідному бюджетному періоді для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
36. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також підкреслила, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX є чинними, Конституційний Суд України не визнавав їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). 
37. Переконана, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду прямо і однозначно стосуються обчислення розміру суддівської винагороди і, як наслідок, розміру довічного грошового утримання суддів, виходячи з базового розміру прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн, який визначався починаючи з  2021 року у Законах про Державний бюджет України на відповідний рік.
38. Отже, такі висновки мають універсальний характер та безпосередньо стосуються спірних правовідносин.
39. Водночас Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, на яку покликається Верховний Суд у цій справі, висновуючи про протиправність застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн, який застосовується для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді на підставі абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX, фактично застосувала підхід, відмінний від викладеного у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду.
40. Частиною четвертою статті 346 КАС України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
41. Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду визначено в статті 347 КАС України.
42. Однак як справа №200/2309/25, так і справа №160/10025/25 не були передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
43. Таким чином, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25 фактично відступила від правової позиції у подібних правовідносинах, викладеної в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, без дотримання передбаченої законом процедури, що суперечить принципам єдності судової практики та передбачуваності правозастосування.
44. З огляду на зазначене вважаю, що у цій справі Верховний Суд мав керуватися саме правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо застосування абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX, висловленою у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, або ж передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до вимог частини четвертої статті 346 КАС України.
45. У контексті обставин цієї справи варто підкреслити і те, що за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
46. Однак у цій справі судовим розглядом не встановлено наявності такої підстави для здійснення раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання.
На підставі викладеного переконана, що Верховний Суд мав би касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 без змін.

...........................

Н.В. Шевцова,
Суддя Верховного Суду