ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. 	Справа № 520/7502/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 27.04.26 по справі № 520/7502/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області , Державної податкової служби України   
про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» (далі по тексту – ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ», Товариство, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – ГУ ДПС у Харківській області, перший відповідач, контролюючий орган), Державної податкової служби України (далі по тексту – ДПС України, другий відповідач), в якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00016030701 від 19 січня 2026 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 131 197,50 грн.;
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00016040701 від 19 січня 2026 року про донарахування штрафу за не реєстрацію в ЄРПН податкових накладних на суму 21 960,55 грн.;
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області№00016010701 від 19 січня 2026 року частково на суму 781 366,25 грн;
- визнати протиправними та скасувати рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026 року.
Після подачі позовної заяви ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд першої інстанції зупинити дію рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 та рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026 до набрання законної сили судового рішення по справі № 520/7502/26.
Обґрунтовуючи наявність підстав для забезпечення позову з посиланням на пункт 1 частини 2 статті 150 КАС України стверджував, що припинення ліцензії на роздрібну та оптову торгівлю пальним позбавляє позивача права на подальше здійснення діяльності та може призвести до розриву господарських зв`язків ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ», вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі.
Повідомив про наявність існуючих договірних зобов`язань з роздрібної та оптової торгівлі із підприємствами, які фінансуються з державного бюджету, невиконання яких спричинить як можливу додаткову фінансову шкоду ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» (внаслідок оплати штрафних санкцій за невиконання умов договорів), так і до зриву роботи підприємств – контрагентів.
З огляду на те, що при зверненні платника податків до суду із позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, а обставини виявлених порушень та їх відсутності доводяться лише у суді, неприйнятним є з боку держави у цей же день позбавляти платника податку можливості ведення господарської діяльності.
Враховуючи викладене, переконував, що не врахування обставин, наведених ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» у заяві про забезпечення позову, призведе до неможливості у подальшому у разі задоволення позову поновити порушене право позивача.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 по справі № 520/7502/26 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Оіл Маркет" про забезпечення адміністративного позову після подання позовної заяви - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 року у справі № 520/7502/26 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» про забезпечення позову задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наголошував, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, зокрема, роздрібна торгівля пальним та оптова торгівля пальним, за наявності місць оптової торгівлі, що є основними видами діяльності ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ», можлива лише за наявності відповідних ліценцій, а тому їх припинення призведе до зупинення господарської діяльності, що очевидно потягне за собою такі наслідки як: втрата прибутку від здійснення господарської діяльності; введення простою на товаристві в рамках Кодексу законів про працю, втрата ділової репутації тощо.
Окрім цього, ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» має діючі зобов`язання перед покупцем - Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області» на поставку дизельного палива та бензину А-95 (договори від 09.01.2026 № 090126-1, від 19.03.2026 № 190326-2ГК), а також зобов`язання перед поклажодавцем - Сахновщинською селищною радою Берестинського району Харківської області на зберігання нафтопродуктів (договір від 22.01.2026 № 1), невиконання яких вочевидь буде мати наслідком втрати ділової репутації та негативний економічний ефект.
Крім цього, відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову може призвести до втрати державним бюджетом сум сплачуваних позивачем податків, позбавлення працівників роботи та, як наслідок, заробітної плати під час воєнного стану, повного зупинення виробництва у зв`язку з відсутністю прибутку від подальшої реалізації виготовленої продукції, значних втрат ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ», які у випадку прийняття рішення у цій справі на користь позивача можуть бути пред`явлені до стягнення з бюджету, що посилює негативність таких наслідків і дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ», за захистом яких він звернувся. Отже, наведені обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
З посиланням на приписи абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 ПК України звернув увагу, що грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями № 00016030701 та №00016040701 від 19.01.2026, які були прийняті на підставі Акта документальної планової виїзної перевірки від 22.12.2025 № 47338/20-4--07-01-05/44916424, є неузгодженими, оскільки вони оскаржуються позивачем у судовому порядку та відсутнє судове рішення, що набрало законної сили. Відповідно, до моменту набрання законної сили судовим рішенням у зазначеній справі такі грошові зобов`язання не набувають статусу узгоджених, а отже не можуть вважатися податковим боргом у розумінні податкового законодавства. 
Таким чином, прийняття контролюючим органом рішень про припинення дії ліцензії на право провадження роздрібної та оптової торгівлі пальним є передчасним та таким, що суперечать вимогам податкового законодавства, оскільки фактично базуються на неузгоджених грошових зобов`язаннях, правомірність яких на даний час є предметом судового розгляду. Більше того, застосування таких обмежувальних заходів, як припинення дії ліцензій, за відсутності узгодженого податкового боргу, призводить до необґрунтованого втручання у господарську діяльність платника податків та порушує принципи правової визначеності і справедливого балансу між інтересами держави та суб`єкта господарювання.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених у ній доводів, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Зазначив, що забезпечення позову є винятковим процесуальним засобом, застосування якого можливе лише за наявності доведених, конкретних та об`єктивно підтверджених обставин, прямо передбачених статтею 150 КАС України. Сам по собі факт оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень не є самостійною підставою для забезпечення позову. Апеляційна скарга не містить належного обґрунтування наявності очевидних ознак протиправності рішень ГУ ДПС у Харківській області № 290 та № 291 від 01.04.2026.
Більше того, звернув увагу, що зі змісту доводів самого апелянта вбачається, що правомірність спірних рішень є предметом спору по суті та потребує дослідження судом доказів, зокрема: обставин проведення перевірки; змісту акта перевірки; правових підстав користування позивачем місцями оптової та роздрібної торгівлі пальним; обставин наявності арешту майна, яке використовувалося як місця провадження діяльності; відповідності відомостей, зазначених у документах для отримання ліцензій, фактичному та юридичному стану відповідних об`єктів. За таких умов, висновок про очевидну протиправність рішень № 290 та № 291 не може бути зроблений на стадії вирішення питання про забезпечення позову. Питання правомірності рішень про припинення дії ліцензій має вирішуватися під час розгляду справи по суті, а не під час попереднього розгляду заяви про забезпечення позову.
Вважав, що наявність господарських договорів підтверджує лише факт існування цивільно правових або господарських зобов`язань позивача перед третіми особами. Однак, такі договори не доводять неможливості виконання майбутнього судового рішення у цій адміністративній справі. Крім того, можливе виникнення майнових наслідків у вигляді штрафних санкцій або втрати очікуваного доходу не є тотожним ускладненню поновлення права, яке є предметом судового захисту в даній справі. Сам факт укладення позивачем договорів не може бути підставою для тимчасового відновлення дії ліцензій, якщо правомірність користування місцями здійснення ліцензованої діяльності є спірною та пов`язана з наявністю арешту відповідного майна.
Окремо повідомив, що рішення про припинення дії ліцензій № 290 та № 291 не є заходами стягнення податкового боргу і не є наслідком узгодження чи неузгодження грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями. Предметом рішень № 290 та № 291 є припинення дії ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері обігу пального, підстави для прийняття таких рішень визначаються спеціальним законом, який регулює виробництво та обіг пального. 
У наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 13.05.2026 позивач додатково проінформував, що в умовах діючого військового стану, враховуючи специфіку розташування Сахновщини та часті шахедні атаки, недотримання обов`язків з постачання пального указаним суб`єктам є фактично підривом функціонування міських медичних установ, враховуючи, що інші підприємства, які можуть оперативно відпустити пальне, відсутні в цьому районі.
У поясненнях від 08.06.2026 позивач просив врахувати, що внаслідок припинення дії ліцензії за рішеннями від 01.04.2026, ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» було вимушено звільнити найнятих працівників – операторів АЗС останнім днем квітня 2026 року. Також, Товариство двічі подавало відповідні клопотання до Харківського окружного адміністративного суду та отримало дві ухвали – відмови, остання 27.04.2026, після чого варіантів для оплати простою або іншої роботи через фактичну її відсутність не було. На підтвердження вказаних обставин надано відповідний звіт за формою Д-5. 
Повідомив, що на момент прийняття відповідачем рішень про припинення дії ліцензій узгоджені податкові зобов`язання позивача становили 2 366 238,10 грн, а надходження грошей негайно припинилось. Внаслідок цього, Товариство було змушено вдатись за отриманням фінансової допомоги до свого партнера – СТОВ «Надія» та покривати дефіцит обігових коштів за рахунок отриманої фінансової допомоги.
Відповідно до частини 3 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Видами забезпечення позову за приписами частини першої статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частиною третьою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5).
За приписами частини шостої статті 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
За своєю суттю інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.
У постанові від 19.10.2023 у справі № 440/9568/22 Верховний Суд сформулював такий висновок. Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі від 24.01.2024 у справі №140/1568/23 Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що інститут забезпечення адміністративного позову є складним та специфічним інструментом, призначення якого полягає у створенні можливості реального й ефективного захисту прав, свобод і законних інтересів, зокрема фізичних та юридичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, що реалізується в залежності від індивідуальних фактичних обставин конкретної справи, що й зумовлюють різні висновки щодо наявності підстав для його застосування.
Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок прийняття Головним управлінням ДПС у Харківській області рішень про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 та № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026, правомірність винесення якого оскаржено позивачем до суду.
Так, з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 по справі № 520/7502/26 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначено Законом № 3817-IX.
Відповідно до пункту 74 частини 1 статті 1 Закону № 3817-IX припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.
Згідно із частинами 5 та 6 статті 41 Закону № 3817-IX ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Надання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, в автоматичному режимі здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а дія таких ліцензій припиняється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Виключний перелік підстав для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності визначено в статті 46 Закону № 3817-IX.
В силу частини 1 статті 46 Закону № 3817-IX дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
У розумінні пункту 5 частини 2 статті 46 Закону № 3817-IX підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є невідповідність відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, та/або документів, доданих до заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, заяви про внесення змін до відомостей, що містяться у таких реєстрах, фактичним даним, виявленим контролюючим органом у ході перевірки та зафіксованим в акті такої перевірки (крім випадків, коли така невідповідність зумовлена зміною назви області, району, населеного пункту, вулиці, іншого об`єкта топоніміки населених пунктів відповідно до законодавства України або зміною кодів адміністративно-територіальних одиниць чи територій територіальних громад згідно з Кодифікатором адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад).
Відповідно до частини 10 статті 46 Закону № 3817-IX датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Таким чином, внаслідок припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності суб`єкт господарювання позбавлений права проводити діяльність, зокрема, з оптової та роздрібної торгівлі пальним без відповідної ліцензії.
Небезпеку порушення своїх прав до вирішення питання правомірності рішень Головного управління ДПС у Харківській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 року та про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026 та, відповідно, їх юридичних наслідків, позивач вбачає у невідворотності наслідків таких рішень у вигляді повного зупинення проваджуваної діяльності, а також негативних наслідків у вигляді економічних втрат.
Верховний Суд у постанові від 23.05.2025 по справі № 420/31440/24 зазначив, що для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.
У постанові від 11.05.2026 по справі № 420/20829/25 Верховний Суд виснувався, що припинення дії ліцензії стосовно одного виду діяльності суб`єкта господарювання (в тому числі й основного) за наявності інших відкритих КВЕД відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не може слугувати єдиним та безперечним доказом на користь висновку про наявність підстав для забезпечення позову.
Колегією суддів із долучених позивачем до матеріалів справи доказів встановлено, що за даними ЄДР видами економічної діяльності позивача є: основний - роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30); технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код КВЕД 45.20), роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код КВЕД 45.32), оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код КВЕД 46.71), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.78), вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41), допоміжне обслуговування наземного транспорту (код КВЕД 52.21), виробництво чаю та кави (код КВЕД 10.83), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11), роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.25), інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (код КВЕД 47.99), діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД 56.10).
Відповідно до наданого позивачем Звіту про продаж і запаси у торгівельній мережі за 1 квартал 2026 року, який наданий позивачем, протягом 1 кварталу 2026 року, виручка ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» від основного виду діяльності за КВЕД 47.30 «Роздрібна торгівля пальним» становила 25 472 000,70 грн., від інших видів діяльності: за КВЕД 45.32 «Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів» становила 180 300,00 грн., за КВЕД 47.78 «Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах» - 996 800,00 грн., за КВЕД 10.83 «Виробництво чаю та кави» - 1 187 700,00 грн., за КВЕД 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування» - 754 900,00 грн., за КВЕД 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування та напоями» -1 174 900,00 грн. Загальна сума виручки товариства за 1 квартал 2026 року становила 29 767 300,00 грн.
Водночас, протягом 1 кварталу 2026 року позивач не здійснював та відповідно не отримував коштів від здійснення діяльності за іншими КВЕД, такими, як технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код КВЕД 45.20), оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код КВЕД 46.71), вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41), допоміжне обслуговування наземного транспорту (код КВЕД 52.21), роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.25), інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (код КВЕД 47.99).
Суд зауважує, що відповідно до роз`яснення Державної служби статистики України щодо показників форми державного статистичного спостереження № 3-торг (квартальна) “Звіт про продаж і запаси товарів у торговій мережі” від 09.07.2021 р. № 19.1.2-12/15-21, зазначена форма відображає показники, сформовані з використанням регістрів бухгалтерського обліку, Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі – План рахунків) та Інструкції про застосування Плану рахунків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за № 892/4185 та № 893/4186 (зі змінами), а у випадку ведення обліку за спрощеною формою – Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій суб`єктів малого підприємництва (далі – спрощений План рахунків), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19 квітня 2001 року № 186, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 травня 2001 року за № 389/5580 (зі змінами), національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених відповідними нормативно-правовими актами Міністерства фінансів України, міжнародних стандартів бухгалтерського обліку й фінансової звітності, а також товарно-транспортних накладних, товарно-грошових звітів, квитанцій установ банків, поштових відділень, прибуткових касових ордерів, видаткових касових ордерів, журналу реєстрації прибуткових та видаткових касових документів, касових книг, книг обліку прийнятих та виданих касиром грошей, журналів обліку нафтопродуктів і газу, які надійшли на автозаправну станцію (далі – АЗС), у тому числі автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію й автомобільну газозаправну станцію, актів приймання (здавання) нафтопродуктів із трубопроводу на АЗС, відомостей на один відпуск, змінних звітів АЗС.
Відтак, надана форма відображає повний товарообіг підприємства позивача безпосередньо перед прийняттям рішень щодо зупинення дії ліцензій, що не заперечується та не спростовується відповідачем. 
За вищевказаними КВЕД позивач здійснював діяльність згідно з ліцензіями на право роздрібної торгівлі пальним з реєстраційними номерами 20160314202400022 - термін дії з 11.03.2024, 20160314202400021- термін дії з 11.03.2024, 2022031420230080 - термін дії з 29.06.2023; оптової торгівлі пальним згідно з ліцензією на право оптової торгівлі пальним, з реєстраційним номером 990514202300035 - термін дії з 11.07.2024.
Дії зазначених ліцензій було припинено згідно з рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області від 01 квітня 2026 року № 290 та № 291, дію яких позивач просить зупинити.
Водночас, після припинення дії спірних ліцензій (01.04.2026), у зв`язку з неможливістю ведення господарської діяльності за описаними вище видами економічної діяльності та оплатою праці ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» було вимушено звільнити працівників.
Так, за змістом Відомостей про трудові відносини осіб та період проходження військової служби було звільнено : ОСОБА_1 - оператора АЗС (наказ № 3К від 03.04.2026), ОСОБА_2 - продавця продовольчих товарів (наказ № 4К від 03.04.2026), ОСОБА_3 - продавця продовольчих товарів (наказ № 5К від 03.04.2026), ОСОБА_4 - оператора АГЗП (наказ № 6К від 07.04.2026), ОСОБА_5 - оператора АГЗП (наказ № 7К від 07.04.2026), ОСОБА_6 - оператора АЗС (наказ № 8К від 28.04.2026), ОСОБА_7 - продавця продовольчих товарів (наказ № 9К від 30.04.2026), ОСОБА_8 - продавця продовольчих товарів (наказ № 10К від 30.04.2026), ОСОБА_9 - оператора АЗС (наказ № 11К від 30.04.2026), ОСОБА_10 - оператора АЗС (наказ № 12К від 30.04.2026), ОСОБА_11 - оператора АГЗП (наказ № 13К від 30.04.2026), ОСОБА_12 - оператора АГЗП (наказ № 14К від 30.04.2026), ОСОБА_13 - оператора АГЗП (наказ № 15К від 30.04.2026), ОСОБА_14 - оператора АЗС (наказ № 16К від 30.04.2026), ОСОБА_15 - оператора АЗС (наказ № 17К від 30.04.2026), ОСОБА_16 - оператора АЗС (наказ № 18К від 30.04.2026), ОСОБА_17 - оператора АЗС (наказ № 19К від 30.04.2026), ОСОБА_18 - оператора АГЗП (наказ № 20К від 30.04.2026), ОСОБА_19 - оператора АГЗП (наказ № 21К від 30.04.2026), ОСОБА_20 - оператора АГЗП (наказ № 22К від 30.04.2026). Також 30.04.2026 звільнено ОСОБА_21 - оператора АЗС (наказ № 23К від 30.04.2026).
За змістом бухгалтерської довідки від 04.06.2026 № вих. 29, у зв`язку з припиненням дії ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним згідно з рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 та про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026, Товариство повністю призупинило господарську діяльність з реалізації палива (а також із реалізації напоїв та продуктів харчування на автозаправних станціях), що призвело до відсутності поточних доходів та достатніх коштів на рахунках.
На момент припинення дії ліцензій, зобов`язання по податках і зборах за березень-квітень 2026 року становили всього : 2226267,96 грн.
Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що протягом відсутності господарської діяльності, в періоді після отримання рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 01 квітня 2026 року № 290 та № 291 про зупинення дії ліцензій, Товариством повністю виконано зобов`язання перед бюджетом, які виникли за результатами діяльності до прийняття відповідних рішень, зокрема: з авансового внеску з податку на прибуток в розмірі – 240 000,00 грн, єдиного соціального внеску – 194 702,13 грн, податку з доходів фізичних осіб – 167 191,29 грн, військового збору в сумі 27 863,28 грн, акцизного податку в розмірі 52 000, 00 грн. Виплачено заробітної плати, у тому числі у зв`язку із звільненням працівників на суму 720 422, 26 грн. Всього платежів до бюджету на суму 2 226 267,96 грн.
Для здійснення погашення зазначених податкових зобов`язань та зазначених виплат позивачем, у зв`язку з відсутністю власних обігових коштів від реалізації палива, залучалась фінансова допомога від СТОВ «Надія» – безвідсоткова поворотна фінансова допомога відповідно до договору № 1 від 28.11.2025, укладеного з СТОВ «Надія» код ЄДРПОУ 30772576.
Вказані обставини також підтверджуються долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями від 27 квітня 2026 року на суму 200 000,00 грн., 29 квітня 2026 року на суму 26 000,00 грн., 29 квітня 2026 року на суму 25 000,00 грн., 30 квітня 2026 року на суму 300 000,00 грн. двічі, 05 травня 2026 року на суму 25 000,00 грн., 20 травня 2026 року на суму 105 000,00 грн. та 1 000 000,00 грн., 21 травня 2026 року на суму 12 000,00 грн., 26 травня 2026 року на суму 120 000,00 грн., всього на загальну суму 2 116 000,00 грн, за період з 03.04.2026 по 26.05.2026, де платник - СТОВ "Надія", отримувач - ТОВ "ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ", призначення платежу - "Безвідсоткова фінансова допомога згідно Дог. № 1 від 28.11.2025р., без ПДВ"
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копії договорів із контрагентами, дослідивши які, колегією суддів встановлено, що ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» має діючі зобов`язання:
- із поставки ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти (дизельне паливо; бензин А-95), зокрема, по договорах від 09.01.2026 № 09/01-26, від 22.01.2026 № 5, від 09.01.2026 № 090126-1, від 19.03.2026 № 190326-2ГК та від 30.03.2026 № 2, замовники : Сахновщинське підприємство комунальних послуг, Сахновщинська селищна рада Берестинського району Харківської області, Комунальне некомерційне підприємство «Сахновщинська центральна лікарня» Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області;
- зберігання нафтопродуктів : дизельне паливо по договору відповідального зберігання майна № 1 від 22.01.2026, поклажодавець – Сахновщинська селищна рада Берестинського району Харківської області.
За таких обставин, колегія суддів констатує, що доводи ТОВ «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» про те, що припинення спірними рішеннями дії ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності призведе до зупинки господарської діяльності позивача є такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
При цьому, припинення ліцензії на роздрібний продаж пального та на оптовий продаж пального фактично вже призвело до очевидних негативних економічних наслідків - відсутність власних обігових коштів та масове вивільнення працівників, що підтверджується відповідними доказами. 
Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 240/26736/21 сформував правовий висновок, відповідно до якого анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з моменту її отримання суб`єктом господарювання позбавляє його права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.
За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову у подальшому вочевидь призведе до значних економічних збитків, розірвання договірних відносин з контрагентами й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності з огляду на відновлення статусу позивача, як продавця пального.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що платником податку доведено існування та вплив на нього обставин, виходячи з яких він просив вжити заходи забезпечення позову. Наявність таких обставин є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, адже обов`язковою передумовою для співставлення інтересів сторін є встановлення реальності впливу або можливості впливу на такі інтереси спірних правовідносин, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову – є помилковим, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.
Суд апеляційної інстанції також враховує принципи, викладені у Рекомендаціях NR (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, де вказано, що рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 та рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026 до набрання законної сили судового рішення по справі № 520/7502/26, відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи те, що суд першої інстанції не належним чином встановив фактичні обставини у даній справі, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 по справі № 520/7502/26 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 по справі № 520/7502/26 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОІЛ МАРКЕТ» про забезпечення адміністративного позову – задовольнити.
Зупинити дію рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 290 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 01.04.2026 та рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 291 на право роздрібної торгівлі пальним від 01.04.2026 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 520/7502/26.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко