Справа № 420/17073/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн., зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці позивачки за платежем «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення суми у розмірі 37788,74 грн.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачці - відповіді на відзив.
Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачкою тим, що вона протягом 2017-2020 року була найманою працівницею та за неї страхувальник сплачував страхові внески, а підприємницькою діяльністю вона як фізична особа - підприємець не займалася, доходів не отримувала. Таким чином, оскаржувана податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки позивачка зареєстрована фізичною особою-підприємцем та за відсутності доходу мала сплачувати єдиний внесок не менше за розмір мінімального страхового внеску на місяць, однак страхові внески за період 2017-2020 року не сплачені, а тому оскаржувана вимога є правомірною та не підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 19.07.2010 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, знаходиться на загальній системі оподаткування.
Оскільки позивачка протягом 2017-2020 років не сплачувала єдиний внесок, Головним управлінням ДПС в Одеській області їй направлена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.12.2024 року №Ф-29608-51-1532, відповідно до якої позивачці необхідно сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн.
Позивачка вважає безпідставним нарахування їй заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн., а тому звернулася до суду з цим позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.12.2024 року №Ф-29608-51-1532. Позивачка зазначає, що підприємницьку діяльність вона в період 2017-2020 року не здійснювала та працювала як наймана працівниця, а роботодавець сплачував за неї страхові внески.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Дія закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно із п 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у п. 1 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; 2) для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до ч. 5 ст. 8, п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
При цьому, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Слід зазначити, що відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах з роботодавцем та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом не врегульовано.
З аналізу наведених норм у сукупності вбачається, що платниками єдиного соціального внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску.
Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На підставі вищевикладеного можливо дійти висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.
В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.
Слід зазначити, що вимога сплачувати єдиний внесок особами, які перебувають на обліку в органах ДПС та які одночасно перебувають у трудових відносинах, як найманий працівник, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
При цьому, відповідачем не надано до суду жодних відомостей, які б свідчили про отримання позивачем доходу від здійснення підприємницької діяльності.
Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19 та від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн. за 2017-2020 роки.
При цьому, позивачкою надані до суду докази, зокрема, трудова книжка та довідки за формою ОК-5, ОК-7, з яких вбачається, що позивачка протягом 2017-2020 років працювала та за неї мав сплачувати та сплачував страхові внески роботодавець.
Так, позивачка працювала з початку 2017 року по 23.08.2017 року в ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР», з 01.09.2017 року по 28.09.2018 року позивачка працювала в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №18» Одеської міської ради, з 03.10.2018 року по 31.10.2018 року позивачка працювала в ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС», з 01.02.2019 року по 13.10.2020 року позивачка працювала в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №28» Одеської міської ради, протягом листопада-грудня 2020 року в Повному товаристві «ВІНОГРАДОВА С.А. І КОМПАНІЯ».
Таким чином, з наданих доказів вбачається, що тільки протягом листопада, грудня 2018 року та січня 2019 року позивачка не працювала, не була найманою працівницею та за неї не сплачувалися страхові внески.
Відповідачем здійснений розрахунок єдиного внеску виходячи з мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року - 3200 грн. 22 відсотка з якої становить 704 грн., з 01.01.2018 року – 3723 грн. 22 відсотка з якої становить 819,06 грн., з 01.01.2019 року – 4173 грн. 22 відсотка з якої становить 918,06 грн., з 01.01.2020 року – 4723 грн. 22 відсотка становить 1039,06 грн., з 01.09.2020 року – 5000 грн. 22 відсотка з якої становить 1100 грн.
В даному випадку суд погоджується з правомірністю нарахування позивачці єдиного внеску тільки за той період, в якому вона не працювала та не отримувала дохід як фізична особа – підприємець, а саме за період листопад 2018 – січень 2019 року в розмірі 819,06 грн. за 2 місяці 2018 року – загальна сума 1638,12 грн., а також за 1 місяці 2019 року в розмірі 918.06 грн., що загалом дорівнює 2556,18 грн.
Таким чином, вимоги №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 2556,18 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню, а в частині нарахування позивачці єдиного внеску в розмірі 35232,56 грн. вимоги №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню судом.
Крім того, відповідно до п. 2 розділу І, п. 1 Розділу ІІ «Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку за визначеними параметрами, яка містить інформацію щодо облікових даних платника та призначена для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з реквізитів первинних документів, оброблених засобами ІКС ДПС, зокрема, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.
Обліковий показник - показник, який автоматично утворюється або змінюється в ІКП у результаті застосування облікової операції до первинного показника оперативного обліку. Обліковий показник характеризує стан розрахунків платника з бюджетом та/або фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування (надміру сплачені грошові зобов`язання та суми платежів, які сплачені та будуть нараховані у наступному звітному періоді, податковий борг, нарахована / сплачена пеня, залишок заявлених та невідшкодованих сум бюджетного відшкодування, надміру сплачені суми єдиного внеску, заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску тощо).
Для забезпечення ведення оперативного обліку податків, зборів, платежів, єдиного внеску в ІКС ДПС відкриваються ІКП за кожним кодом класифікації доходів бюджету/технологічним кодом єдиного внеску щодо кожного платника, територіального органу ДПС, що відповідає місцю обліку платника або обліку об`єкта оподаткування, коду території територіальної громади.
ІКП містить інформацію про первинні показники оперативного обліку, облікові операції та первинні показники оперативного обліку, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Відомості внесені до ІКП є податковою інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображення дійсного стану розрахунків платника з бюджетом.
Таким чином, враховуючи протиправність вимоги №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 35232,56 грн. та наявність підстав для її скасування, задоволенню підлягають також позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці позивачки за платежем «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення суми у розмірі 35232,56 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) в частині суми 35232,56 грн., зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці позивачки за платежем «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення суми у розмірі 35232,56 грн., а в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн., зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці позивачки за платежем «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення суми у розмірі 37788,74 грн. – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-29608-51-1532 від 18.12.2024 року про сплату боргу (недоїмки) в частині суми 35232,56 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці ОСОБА_1 за платежем «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення суми у розмірі 35232,56 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА